forvarfva. Dertill kom, att cle reformerte, som till folje af luthcra- 

 nornes bornerade ortodoxism ej blifvit inbegripne i niimnde fred, sago 

 sig blottstallda for faran att fa dela den olycklige pfalziske kurfurstens 

 Ode, isynnerhet som de ej tycktes kunna pariikna nagot kraftigt un- 

 derstod fran de strange lutheranernes sida. Holland, som tillforne 

 utgjort ett verksamt stod for den tyska protestantismen , kiimpade nu 

 'en hard kamp for sitt eget sjelfbestand, och hade sannolikt dukat un- 

 der for ofvermakten, om ej Gustaf Adolf's upptradande pa den tyska 

 krii^skadeplatsen derstades hade qvarhallit kejsarens och ligans liiirnr, 

 af hvilka en betydlig del redan i biirjan af ar 1629 blifvit sand till 

 Holland, for att bista spaniorerne i dotta lands kufvande. Visserligen 

 hade det da lyckats hollandarnes patriotiska anstrangningar att be- 

 svarja det hotande oviidret, men pa langden skulle de dock svarli- 

 gen kunnat motsta ofvermagten, om den ej blifvit diverterad genom 

 (iiistaf Adolfs tyska krig, hvilket salunda vasendtligen har bidragit 

 till Hollands riiddning. -- Stor-Brittanien, som allt mer blef en tum- 

 melplats for de inre partistrider, hvilka Karl T:s nyckfulla och despo- 

 tiska politik frammanat, blef i samma man allt mer ur stand att ut- 

 ofva nagot vasendtligt inflytande pa fastlandets angelagenheter. 

 Frankrike, hvilket blott afsag sina egna fdrdelar, tycktes dessutom 

 sasom katholsk magt ej vara mycket att lita pa; och om an Richelieu 

 af politiska skal velat, sa torde han dock af fruktan for en reaktion 

 inom det af faktioner uppfyllda landet ej hafva vagat ataga sig de 

 tyska protestanternes sak, utan fastmer bemodat sig att i den katol- 

 ska Ligan skapa en motvigt mot kejsarens vaxande magt. - - Tur- 

 kiet, sora protestantismen till en stor del haft att tacka for sin fram- 

 gang, var vid ifragavarande tid inveckladt i ett langvarigt och blodigt 

 krig med Perserne, hvilket tog alia dess krafter i ansprak; och ge- 

 nom den siebenbiirgske fursten Bethlen Gabors dod (mot slutet af ar 

 1629) befriades kejsaren fran en farlig fiende, som mangen gang gjort 

 protestantismen vigtiga tjenster. Det protestantiska Tyskland suc- 

 kade tungt under det tryckande oket af de kejserliga och ligistiska 

 hararne, som utsogo dess redan forut medtagna krafter och af hvilka 

 isynnerhet den forre under Wallensteins befal bade for katoliker och 

 protestanter var en verklig landsplaga, hvars excesser icke ens kejsa- 

 ren med basta vilja kunde afstyra '). 



Under sadana omstandigheter var det i sanning mindre underligt^ 

 om mangen tysk furste fdrtviflade om protestantismens sak och, sasom 



1) Hans viihnonta hcmodandcn harutinnnn bcvittnns af tnlrika lianillingar i Wiencr- 

 Archivet. Jenifiir Hurtcrs _Zur Gesch. Wallcnsteins." 



