27 



eller lemna sitt land? ') Tror ban val att han med boner och jam- 

 mer och dylika medel skall erna nagot annat? For Guds skull, ma 

 han en smula betanka sig och en gang fatta mascula consilia! Ma 

 han stalla sig for ogonen. huru underbart Gud, fato quodam neces- 

 sario ty hertigen bar val varit tvungen raddat denne fromme 

 herre, hertigen af Pommern, hvilken sa oforskyldt blifvit berofvad sitt, 

 oaktadt han ej det ringaste forbrutit, utan blott druckit sitt kara bl 

 ("sein Bierchen") i fred och ro: men hvad han fato gjort, det ma H. 

 Karlighet deliberate consilio gora. Jag kan ej ga tillbaka, jacta 

 est alea, transivimus Rubiconem! Jag soker i detta verk icke min 

 egen fordel, icke nagon annan vinst an securitatem mei regni; eljest 

 har jag deraf intet annat an omkostnader, moda, arbete saint fara till 

 lif och lem. Man har gifvit mig orsak nog dertill, i det man fdrst 

 och framst i Preussen tvenne sarskilda ganger skickat mina fiender 

 hjelp och sokt att derifran utdrifva mig, samt sedan bemaktigat sig 

 Ostersjohamnarne , hvaraf jag val kunnat forsta hvad man mot mig 

 haft i sinnet. Alldeles lika orsaker har H. Karlighet kurfursten afven, 

 och det vore nu hog tid att, oppna ogonen samt nagot litet losslita 

 sig fran goddagarna, pa det H. Karlighet icke langre matte i sitt eget 

 land vara blott och bart en stathallare under kejsaren, ja under en 

 hans tjenare: qui se fait brebis, le loup le mange. Nu, da bans 

 land ar fritt fran den kejserliga soldateskan, har han det basta till- 

 falle att sjelf val besatta och forsvara sina fastningar. Vill han det 

 ej, sa gif mig en, t. ex. Kiistrin blott, sa vill jag defendera den; och 

 forblifven da i eder desidia, som eder herre sa hogt alskar. Hvad 

 viljen J eljest gora? Ty det sager jag eder klart pa fdrhand: jag vill 

 intet veta eller bora om nagon neutralitet. H. Karlighet maste vara 

 van eller liende. Om jag kommer till hans grans, maste han fdrklara 

 sig kallt eller varmt. Har strider Gud och djefvulen. Vill H. Kar- 

 lighet halla med Gud, na val, trad da pa min sida, men vill han 

 hellre halla med djefvulen, sa maste han, i sanning, med mig kampa, 

 tertium non dabitur, det ar visst. Och atag eder denna kommis- 

 sion, att riktigt framfora det till H. Karlighet. Ty jag har icke hos 

 mig folk, som jag kan umbara, for att sanda till honom. Kunde 

 man traktera med H. Karlighet, sa ville jag se till, huru jag sjelf 

 kunde komma till honom. Men sa, som han sig nu skickar, ar intet 



1) Kurfursten var nemligen sasom reformert ej inbegripen i den Augsburgska reli- 

 gionsfreden, hvilken kejsaren tycktes sinnad att i hela dess stranghet tillampa. 



