31 



beta pa en bilaggning af den sondring, som restitutions-ediktet fram- 

 kallat. 



Ocksa var namnda konvents bnskan att aflagsna Gustaf Adolf 

 fran tysk botten den enda punkt, hvarutinnan kejsaren och alia kur- 

 furstarne voro nagorlunda ense. Samtlige kurfurstarne forenade sig 

 om ett gemensamt svar pa den besvarsskrifvelse, som Gustaf Adolf 

 redan i April latit tillstalla dem, och om hvilken Helbig riktigt ytt- 

 rar, att den kunde betraktas sasom en ofticiell krigsfb'rklaring J ). "Men 

 i alia andra angelagenheter," anmarker Helbig, "stodo dels de fast 

 sammanhallande katolske kurfurstarne mot kejsaren, dels de evange- 

 liske kurfurstarnes sandebud mot kejsaren och de katolske kurfurstarne." 

 De sistnamnde, stodde pa Ligans makt, ville inskranka kejsarens 

 b'fvermagt och onskade framfbr allt Wallensteins aflagsnande. I sam- 

 manhang harmed fordrade de en laglig undersbkning af de fbrdrifne 

 mechlenburgske hertigarnes besvar, den kejserlige harens fbrminskande 

 och battre krigstukt bland det kejserlige krigsfolket. Wallenstein, 

 anande den fara, som hotade honom fran Regensburg, sbkte nu ett 

 stod hos protestanterne, hvilka han behandlade med skonsamhet, och 

 beflitade sig isynnerhet om att vinna kurfursten af Sachsen, pa hvilken 

 de tyska protestanterne vid denna tid hade sitt fbrnamsta ogonmarke. 

 Hertig Ludvig Fredrik af "Wiirtemberg, hvilken med anledning af den 

 exekution, hvaraf han hotades, i bb'rjan af Juni vande sig till Wal- 

 lenstein, kunde i ett bref till Johan Georg ej nog loforda det vanliga 

 emottagande han rbnt af hertigen af Friedland (Wallenstein), samt 

 huru valsinnadt denne yttrat sig om kurfursten. Ja, Wallenstein lof- 

 vade till och med att kraftigt understb'dja hertigen i hans protest mot 

 den pa grund af restitutions-ediktet fordrade restitutionen af andliga 

 gods, och skall hafva yttrat till sin omgifning: "Alia djeflar och den 

 helvetiska elden mande fara smapafvarne ("den Pfaifen") i magen, 

 for det de aldrig kunna halla nagon fred." Och han holl ord, 

 tillagger Helbig ty sa lange han annu hade befalet, afbojde han, 

 i trots af kejsarens befallning, hvarje uppmaning till exekutioner i 

 denna angelagenhet och gjorde de kejserlige raden de entragnaste fore- 

 stallningar. Grefvarne af Hohenlohe, hvilka i ett dylikt arende van- 

 de sig till honom, visade han en sadan skrifvelse, som redan var fb'r- 

 seglad, men for detta andamal ater oppnades, samt yttrade, att han 



1) A. st. s. g. Jemf. s. 20. I sitt svar sokte kurfustarne , ehuru pa ett tem- 

 ligen matt satt, rattfardiga de af Gustaf Adolf ofverklagade atgarderna fran kejsarens ' 

 sida. Det blef Gustaf Adolf liitt att geiidrifva denna argumentation, sasom ock sked- 

 de i September samma ar. i en ny skrifvelse till kurfurstarne. 



