34 



evangeliske standerna, for att derigenom, om mojli^t iifvon utan frftm- 

 liniiarncs inblandning, ra'dda den ovan^-liska kyrkan i Tyskland. Denna 

 politik har den kloke och valsinnade statsmannen blif'vit trogcn anda 

 till sin dod samt derigenom adragit sig mangfaldiga misstankar af de 

 kejserlige afvensom af svenskarne" '). Att den icko fbrde till u;iu<>t 

 {zynnsamt resultat, ar, enligt Helbigs fbrmenande, icke Arninis, utan 

 den valmenande, men inskrankte och svage kurfursten Johan Georgs 

 skuld. Latoin oss dock undersbka huruvida denna politik, enligt 

 den asigt, som Helbig synes dela med de nyare tyska historiefor- 

 skarne i allmanhet, nagonsin skulle hafva lyckats att pa ett tillfreds- 

 stallande satt losa sin svara uppgift, afven om en med ofverliigsnare 

 spilsegenskaper utrustad personlighet, an den "geistes- und willens- 

 schwache" kurfursteu af Sachsen hade statt i spetsen tor densamma. 



Onekligen innebar namnda politik en stor och patriotisk tanke, 

 hvilken sa till vida gor dess upphofsman heder samt fb'rtjenar att af- 

 ven af oss erkannas sasom en lika aktningsvard som sallsynt forete- 

 else i det tyska rikets hafder. Men en annan fraga ar, huruvida den 

 under davarande hogst betJinkliga forhallanden hade nagon utsigt till 

 framgang; och denna fraga tro vi oss bora besvara med ett afgjordt 

 nejl Ma man, for att b'fvertyga sig om sanningen af detta ora- 

 dbme, blott kasta en fbrdomsfri och ofbrvillad blick pa stallningen i 

 det tyska riket vid ifragavarande tidpunkt! Man ser da de fiesta pro- 

 testantiska lander och stader besatta af kejsarens och Ligans krigs- 

 folk; Tilly, en erfaren och lagerkrbnt fjiltherre, i spetsen for en bfvad 

 och krigsvan arme; protestanterne till stbrre delen bade mod- och 

 varnlosa, eller sattande sitt enda aterstaende hopp till den svenske 

 konungen, o. s. v. Och kan man val ett enda bgonblick inbilla sig, 

 att kejsaren och Ligan, blott allt for mycket medvetande af sin bf- 

 verlagsenhet, stillatigande och overksamme skulle hafva asett, huru- 

 ledes de tyska protestanterne fbrbundo sig till en ny Evangelisk Union, 

 i bppen afsigt att satta sig till motvarn mot kejsarens bud ? Eller att 

 de skulle hafva tillatit dem att ostordt samraandraga och organisera 

 en krigshar, hvilket val hade varit det enda verksamma medlet att 

 gifva behbrigt eftertryck at de bnskningar, till hvilka kejsaren och det 



1) Helbig, hvars hela framstilllning af denna fraga grundar sig pa tillf5rlitliga hand- 

 lingar i Dresdencr-Archivet , sftker har berigtiga GfrOrer, som i sin Gesch. Gustav 

 Adolphs ger Schwarzpnberg aran af denna politik, hvilken enligt Helbig var den af 

 Gfrorer B aus Unkenntniss oder Nichtbeachtung der Documeuto" helt och hallet rniss- 

 kande Arnims vcrk. 



