3T 



ej vara slapphandt. Ofver annat kunde man sednare radplaga. 

 Alia vidare erinringar af de brandenburgske raden , hvilka askade tyd- 

 ligare besked, voro fruktlosa, och harvid fortjenar blott anmarkas de- 

 rns naiva klagan, "att II. Wardighet konungen af Sverige icke hade 

 ringaste inklination for medelvagar." Detta var nu det snopliga re- 

 sultatet af en sammankomst, hvaraf Arnim skall hafva vantat sa stora 

 frukter! '). 



Under sin vistelse i Zabeltitz afbb'jde kurfursten Johan Georg li- 

 kaledes all gemenskap med administratorn af Magdeburg, markgrefven 

 Kristian Wilhehn af Brandenburg. Denne hade efter hemligt aftal raed 

 Gustaf Adolf, genom sitt ombud Peter Meijer inledt underhandlingar 

 med staden Magdeburg, som omsider (den 1 Augssti 1630) genom ett 

 formligt fordrag med markgrefven och Gustaf Adolt forpligtat sig att 

 oppna sina portar for den sednare samt tillata att pa stadens omra- 

 de och under skydd af dess murar varfningar anstalldes for den sven- 

 ske konungens rakning. Administratorn, som imellertid sjelf an- 

 landt till Magdeburg, borjade nu ombesorja varfningar och sokte af- 

 ven indraga andra tyska furstar i sitt torehafvande 2 ). Harvid vande 

 ban sig i framsta rummet till kurfursten af Sachsen , uppmanande ho- 

 nom att oppet forklara sig for Gustaf Adolf, "som ej allenast for sig 

 och sina lander, till deras sakerhet, utan i och med detsamma afven 

 for den nodlidande tyska nationen, till dess frihet i samvets- och verlds- 

 liga saker, hade sett sig nodsakad att vanda sina vapen mot deras 

 gemensamma fiender." Men under upprepade forsakringar om sin 

 verksamhet for det allena saliggorande ordet och for riksfredens ater- 

 stallande, tillbakavisade kurfursten sasom pligtvidrigt och farligt 

 hvarje deltagande i administratorns forehafvande, fran hvilket han 

 afradde honom, samt varnade de ernestinske hertigarne for hans stamp- 

 lingar ). 



Snart fick dock kurfursten Johan Georg erfara huru foga han hos 

 kejsaren utrattade med alia de "forestallningar," hvarpa han byggde 

 sa stora forhoppningar. I sitt svar pa ett kurfurstens bref af den 2 



1) Heibig a, st. s. 24, 25. 



2) De handlingar, som rora dcnna fraga, bland annat afveu atskilliga bref fran 

 Gustaf Adolf till adniinibtratorn och staden Magdeburg, folio vid stadens erofrfng af 

 Tilly i dc kejserligcs hJlnder och forvaras nu i kejserl. Statsarkivet i Wien. 



3) Heibig a. st. s. 26. H. erinrar harvid, att domkapitlet i Magdeburg efter mark- 

 grefvens fordrifvandc 1632 hade postulcrat kurfursten Johan Georgs son till admini- 

 strator, hvarfor markgrefven lofvade kurfursten tillborlig satisfaction, hvaremot kejsaren 

 utan allt afseendc pa namnda val hade utminmt sin son Leopold Wilhelm till admi- 

 nistrator. 



