45 



medgafve; derjemte fordrade ban, att de skulle uppsatta en bar af 

 minst 10,000 man, hvartill Ilessen, som hade flera befasta- 

 de stader, skulle lemna. varfningsplatser. Deremot forpligtade sig kro- 

 nan Sverige att aterinsatta de forbundne i alia de fri- ocb rattighe- 

 ter, som de egt fore krigets utbrott; bvarjemte konungen lofvade att 

 bibehalla dem i besittningen af alia de erofringar, som de med egna 

 trupper kunde gora i Ligans lander '). Genom detta dock blott for- 

 beredande fordrag oppnades for Gustaf Adolf en gynnande utsigt for 

 framtiden. Under de inledande forhandlingarne om detsamraa bade 

 ban med eftertryck framstallt nodvandigheten af ett raskt och beslut- 

 samt fdrfarande. "For det astundade bistandet," hade ban forklarat, 

 "maste man gora till villkor en omsesidig och skyndsam hjelp. Han 

 tor sin person vore besluten att segra eller do. Men det maste afven 

 de tyska furstarne gora, nu eller aldrig. Ett for sent fattadt beslut 

 skulle, i handelse af ett nederlag, storta dem alia i oaterkalleligt for- 

 derf." Imellertid maste dock Gustaf Adolf for den gangen lata sig 

 noja med den framtida utsigten, men afven denna skulle ban snart se 

 forsvinna i ett obestamdt fjerran ? ). 



Salunda bade Gustaf Adolf under loppet af ar 1630 redan kom- 

 mit i narmare forbindelse med en mangd tyska furstar, som dels redan 

 gripit till vapen for honom, dels voro beredde att gora det, sa snart 

 ett gynnsamt tillfalle erbjode sig. "Eljest, anmarker Geijer, "sokte till 

 till och med de fordrifne hertigarne af Mecklenburg, konungens fran- 

 der, och hvilkas familj ban lemnat tillflykt i Sverige, i borjan hellre 

 sin sakerhet i kejsarens nad an i forbund med konungen ; ehuru dessa 

 hertigars aterstallande var ett af Gustaf Adolfs forsta syftemal." Lik- 

 val hade afven de, sedan de sett sina forhoppningar gackade att ge- 

 nom furstekonventet i Regensburg atervinna sina lander, om bosten 

 1630 hemligen forbundit sig med Gustaf Adolf och tradde i Mars fol- 

 jande ar oppet pa bans sida. Andra sokte i neutraliteten ett brack- 

 ligt skyddsvarn mot krigets faror. Till dem horde, utom kurfursten 

 af Brandenburg, afven grefvarne af Oldenburg och Ostfriesland. 



Om hosten 1630 hade grefve Anton Gunther af Oldenburg hos 



1) Ligan hade forut (1627) beslutat att ej atergifva de af dem erofrade landerna 

 fon- an krigskostnaderna blifvit godtgjorda; hnlket i sjelfva verket var detsamma som 

 att behalla namnde lander, om ock under namn af pant. 



2) Imellertid borjade dock landtgrefve Wilbelm, genast efter sina sandebuds ater- 

 komst, att anstalla rustningar. Att hemliga varfningar afven bedrefvos i Franken, 

 Schwaben samt af hei-tig Wilhelm af Sachsen-Weimar, crfara vi af en mangd skrifvel- 

 ser i kejserl. Statsarkivet i Wien. 



