58 



I allmanhet bar Richelieu vid denna tid utvecklat hela sin ofver- 

 lagsna statsmannaformaga och utan att rygga for de personliga faror, 

 for hvilka ban mer fin en gang sag sig blottstiilld, med orubblig stand- 

 aktighct fortg&tt pa den bnna lian for sig och Frankrike utstakat, och 

 hvars mal var bans fadcrneslands storhet. Det fordrades hartill en 

 Richelieu's slughet och kraft, ty bade utom och inom landet, ja, till 

 och med bland dem, som stodo konungen narmast, hade ban m;i<:tii:a 

 fiender att bekampa; och den man, som till stor del boll den euro- 

 peiska politikens invecklade tradar i sin hand, den man, pa hvilkcn 

 Europas framtid i vasendtlig man tycktes bero, bar en gang sjelf varit 

 nara att stortas af en qvinna. Denna qvinna var den franska enke- 

 drottr.ingen, som, i sina planer motarbetad af Richelieu, till honom 

 fattat ett outslackligt hat och bos sin son, Ludvig XIII, uppbjod allt 

 sitt inflytande till den forhatade ministerns stortande. Man ansag ho- 

 nom redan forlorad; och mahiinda hade ban a'fven varit det, om ban 

 haft en verksammare, en forslagnare motstandarinna an Maria af Me- 

 dicis. Men till lycka for Frankrike och for Europa gick ban segrande 

 ur denna strid, och "la journee des dupes* (den 11 November 1630) 

 blef en olycksdag, ej blott for enkedrottningen, som forgafves sokte 

 qvafva sitt djupt rotade hat, utan afven for kejsaren och Spanien, 

 mot hvilken Richelieu nu med okad kraft kunde fullfolja sina planer. 



I September 1630 hade osterrikarne utrymt de af dem besatta 

 passen i det egentliga Graubiindten, men behollo fortfarande Veltlin, 

 hvilket de tycktes foga hugade att aterstalla. Till dess atererofrande 

 uppmanades nu graubtindtnarne af ett franskt sandebud, de Landes, 

 och visade sig nu liksom forr beslutne att mot det magtiga osterrikiska 

 huset forsvara sin frihet. For sadant andamal uppbadades 3000 man 

 s'om Frankrike betalade. I December 1630 blefvo de gamla forbunden 

 mellan Graubiindtens trenne omraden ater besvurna samt de vigtigasto. 

 granspassen befastade for att sparra osterrikarne tilltradet till landet. 

 Richelieu skickade vid denna tid hertigen af Rohan, den bekante hu- 

 genottcbefen, i egenskap af franskt sandebud till Graubiindten, bos 

 hvars till storre delen protestantiska befolkning ban sasom sjelf prote- 

 stant borde vinna fijrtroende. Ocksa forklarade honom graubiindtnarne 

 att de med lif och blod ville forsvara sitt fa'derncslands oafhangighet 

 samt atererofra Veltlin; och hartill beredde de sig under Rohans 

 ledning. 



Medan detta tilldrog sig i Graubiindten, hade Charnace anyo 

 blifvit affardad till Gustaf Adolf, som (Januari 1631) emottog honom 

 i svenska faltlagret vid Barwalde. Franska styrelsen hade nu beqvamat 



