56 



Imellertid intraffade kort derpa handelser, som for ett ogonblick 

 tycktes berofva Gustaf Adolf den oppnadej utsigten pa Frankrikes bi- 

 stand. Det pafliga sandebudet Jules Mazarins nit lyckades det att i 

 Rivalta den 14:de September 1630 tilivftgabringa ett 40 dagars stille- 

 stand mellan de fran.ska, spanska och kejserlige faltherrarne i Italiefi. 

 Pa furstedagen i Regensburg forvandlades detta stillestand, mod at- 

 skilliga tillagg och foriindringar, till en formlig fred mellan Frankrike 

 och kejsaren (den 13 October 1G30). Genom forsta artikeln i freds- 

 fordraget forpligtade sig bad a parterna att hvarken med rad eller 

 dad, penningar, vapen, lifsmedel, krig.sfornodenheter, eller pa nagot 

 annat satt bista hvarandras davarande eller franideles blifvande fiender 

 ("hostcs qui nunc stint, ant qui aliqitando declarabuntur'}. Genom 

 den andra tillforsakrades hertigen af Savoyen skadestand i lander eller 

 penningar for sina ansprak pa Montferrat. Genom artiklarna VI XII 

 forband sig kojsarcn att inom sex manader investrera hertig Karl 

 Gonzaga af Nevers med hertigdomet Mantua, afvensom att utrymma 

 de af de kejserlige besatta trakterna och fastena i Graubiindten och 

 Veltlin. I afseende pa de uppkomna tvistigheterna rorande biskops- 

 stiften Metz, Toul och Verdun, abbotstiftet Gorze, m. fl. orter i Lo- 

 thringen, bestamdes (genom artikeln XV), att a omse sidor fullmagtige 

 inom viss tid skulle utses for att i godo bila'gga dessa tvister, och skulle 

 under tiden i namnde orter inga forandringar vidtagas, som fornarmade 

 det tyska rikets rattigheter; men genom den XVLde artikeln forkla- 

 rade sig det franska sandebudet ej bemyndigadt att samtycka till den 

 a kojsarens sida foreslagna konferensen saint yrkade att citadellen och 

 fastena i Meyenwie, Mez och Verdun skulle forblifva i sitt forra skick. 



Detta fordrag, hvilket undertecknades af Brulart de Leon, sasom 

 Frankrikes ombud, och af pater Josef sasom "assistcnt", viickte dock 

 Ludvig XIII:s och Richelieus haftiga missnoje. Richelieu trodde sig 

 vid denna fredsunderhandling hafva blifvit kringgangen af pater Josef, 

 liksom fornt, vid freden i Barcelona, af pater Berulle. Josef och Bru- 

 lart ursaktade sitt handlingssatt med den svara stallning, hvari de 

 befunnit sig till folje af Ludvig XIII:s farliga sjukdom och ryktet om 

 da uppkomna bedrofliga sondringar vid hofvet. Kort efter aterkomsten 

 fran Italien hade nemligen konungen haftigt insjuknat och man van- 

 tade hans dod. Som han da annu var barnlos, sa hade, i handelse 

 af hans franfalle, kronan tillfallit hans bror, Gaston af Orleans, som 

 var en anhangare af Spanien och Richelieus afgjorda fiende. En full- 

 komlig forandring i Frankrikes politiska stallning hade sannolikt blifvit 

 f6ljden deraf. Det var ett af dessa verldshistoriska ogonblick, som 



