140 



isynnerhet ar utmarkaude, och gifver forbindelsen sin vasendtliga ka- 

 rakter, ar sjelfstandigheten , medelst hvilken djuren aga formaga att i 

 incr eller mindre grad modilicera intrycken, och bestamma sitt tor- 

 hallande till sin omgit'ning, cller med andra ord formagan att gora sig 

 mer eller mindre oberoende. Denna forma <_ f a liar hos menniskan er- 

 natt sin hogsta fullandning. Hon ar fri. Afven hos vaxterua finna 

 vi lifsyttringar, lifsf'unktioner, soni ga ut pa att satta dem i forbin- 

 delse med sin omgifning, men dessa sakna helt och hallet karak- 

 teren af sjelfstandighet. Genom sina rotter hafva de forbindelse med 

 jorden, och genom sina blad med luften, men denna forbindelse ar in- 

 gen annan, an den, som hos djuren torefinnes mellan fodoamnena och 

 digestionskanalens slemhinna , och mellan luften och lungan. Da det 

 icke ar mbjligt att kunna fatta de parasitiska djurens torhallande till 

 andra djur, utan att hafva gjort sig reda for allt detta, hafva vi an- 

 sett det nodigt att forutskicka denna allmanna karakteristik. Da 

 man, med afseende pa den naronda sjelfstandigheten uti djurens for- 

 hallande till sin omgifning, jemfor de parasitiska djuren med andra 

 djur, sa ar det tydligt, att de forra aro mera beroende, eller mindre 

 sjelfstandiga, an dessa. De bero helt och hallet at de varelser, pa 

 hvilka de lefva sasom parasiter, fran hvilka de hemta all sin naring, 

 och pa, hvilka de hafva hela sin tillvaro. Vi finna derfore ofta pa 

 olika djurarter olika parasitiska djur, hvars formbilduing blifvit, att 

 jag sa ma saga, bunden af de djurs beskaffenhet , pa hvilka de lefva. 

 Detta ar stundom sa markbart, att man velat bestamma arterna af 

 de herbergerande djuren efter arterna af deras parasiter, och vice versa. 

 Detta beroende ar naturligtvis storst hos de parasiter, som tor hela 

 sitt lit' aro tastade till en enda punkt pa djuret, pa hvilket de lefva, 

 och mindre hos dem, som kunna rora sig fritt pa sin vard. Denna 

 de parasitiska djurens beroende stallning utofvar pa deras utveckling 

 ett i hog grad hammande inflytande, i ofverensstammelse med den of- 

 vannamnda lagen, att oberoendet och utvecklingen ga jemna steg med 

 hvarandra. Om vi jemfora de parasitiska djuren med de andra af 

 narstaende klasser, eller at samma klass, eller ocksa af samma ord- 

 ning, sa skola vi derfore alltid finna, att de stannat pa en la.gre ut- 

 vecklingsgrad, an dessa sednare. Och om vi jemfora dem med hvar- 

 andra inbordes, sa finna vi alltid, att de parasiter, som for hela sitt 

 lif aro bundne till en och samma punkt, aro mindre utbildade an de, 

 som kunna rora sig fritt pa sin vard. Man jemfore t. ex. intestinal- 

 maskarne med de andra maskarne, de parasitiska insekterna Pulex, 

 Nycteribia, Melophagus och Pediculus med de andra insekterna af 



