246 



blad. Slutligen da jag skulle i portoren inlagga en ny skttrd af dcnna 

 v. : i\t, befanns det, att de redan insamlade och afskoljda exemplaren 

 hade sammanfrusit till en knippa, hvilken fasthangde vid portorens 

 vaggar. Nu var det nQdigt, for att denna min skatt ej skulle for- 

 derfvas, att skyndsamt fa den upptinad och inlagd i papper och 

 lyckligtvis utvisade en uppstigande rokpelare narheten af en lappkata. 

 Hit stalldes farden, och liggande pa renhudar vid den i midten flam- 

 mande elden, tillbragte jag har ett par timmar med varden af min 

 kiira Ranunculus, derunder utsatt for en talrik samling bredvid och 

 omkring mig liggande lappars fb'rvanade blickar och yttranden, hvilka 

 ej kunde fatta, huru en menniska kunde falla pa en sa vidunderlig 

 ide, som att resa till Finmarken blott for att samla gras och mossa, 

 men tillika betraktande mig med en viss vordnad, sasom varande, 

 enligt en bland Lapparne i trakten utbredd tro, "en hog herre, som 

 Kungen hitsandt, emedan han ville se alia orter, som finnas i hans 

 rike, och hafva fro af dem for sin stora Have." Da vandringen 

 derefter fortsattes, var hela marken tackt af rimfrost och en ogenom- 

 skadligt tat dimma insvepte hela trakten, sa att var vagvisares hela 

 sakerhet behbfdes for att ofver vidstrackta snofalt, brusande backar, 

 hojder och dalar kunna fora oss den ratta vagen. Forst fram pa 

 morgonen, da dimman skingrat sig, nadde vi den lilla elfven Laggo, 

 der flera fjallvaxter stodo affrusna och der vi vid en upptand eld ge- 

 nom nagra timmars somn starkte oss till fortsatt vandring. Under 

 denna, som varade till fram pa aftonen, tilldrog sig intet, som for- 

 tjenar att sarskildt omnamnas. Vegetationen bar samma magra, ods- 

 liga pragel, som ar vanlig pa fjallsliitterna, och endast i de mellan- 

 liggande dalarne visade sig en storre frodighet. Detta galler isynnerhet 

 om den tranga, af bjorkar tatt bevuxna dal, genom hvilken vi slut- 

 ligen uedstego till hafvet och i hvilken en rik fargprakt af talrika, 

 fastan allmannare vaxter radde. 



Kring Lebesby, der vi qvardrojde nagra dagar, anstallde jag kor- 

 tare exkursioner at flera hall. Visserligen fann jag ej n.agon fran 

 Varanger-fjordens synnerligen afvikande Flora, men en del utmarktare 

 arter och former, som obsorverades, gjorde dock vandringarne ange- 

 namn. Dertill kom afvon den gastfria valvilja, hvanned vi ;it' prrsii-ii 

 liiir^tades bemottes. Jag har redan f6rr papeknt, ;i(t Finmarken i 

 detta afseende ar ett kontrasternas land, och detta pastaende jafvas 

 ej, om man jemfor den kost, som bestas i lapparnes och norrmannejis 

 boningar. Langt ifran att i dessa sednare finna spar af deras afskild- 

 het fran den 6friga verlden, rader har ett ofverflod, som forefaller gan- 



