248 



kastade kojan (gaininan ) bland dess ej mindre osnygga tva- och fyr- 

 fotade innevanare hafva intagit en maltid, som sakerligen vid ett annat 

 tillfalle, da hungern ej forjagat all betankligheter, skulle blifvit orord, 

 i en at' de bar befintliga sma forradshusen funno en ganska behag- 

 lig sofplats pa mjuka far- och renskinn. 



Pafbljande morgon hade vi amnat genast afresa pa bat ut genom 

 Lim^fjorden, en af Tana-fjordens vikar. Stark motvind tvingade oss 

 emellertid att qvardroja, och dagen anvandes af mig till de insaralade 

 vaxternas vardande, hvila samt korta exkursioner, af vara medfoljande 

 lappar sasom vanligt till omvexlande somn och kaffekokning. Fbrst 

 pa aftonen lade sig vinden sa mycket, att vi kunde begifva oss pa 

 vag, och under fa'rden lade vi pa manga stallen i land, pa det jag 

 matte erhalla en, om ock flygtig, bild af vegetationen. Jag sysselsatte 

 mig dessutom hela nntten med att "dbrja" sej och torsk, ett pa en gang 

 angenamt och lonande tidsfb'rdrif. Rikedomen pa dessa fiskarter ar 

 nemligen har sa stor bade vinter och sommar, att jag vagar temligen 

 tryggt pasta, att nagon egentlig hungersnod har knappt kan uppsta, 

 ty pa 1 V> a 2 timmar kunna tvenne personer, den ene fiskande, den 

 andre roende, blott med tillhjelp af en pa ett langt snore fastad krok, 

 fanga ett hundrade af de praktigaste, fotslanga fiskar. Ocksa aro de 

 berattelser, som man har ej sallan far hb'ra om tilldragelser under den 

 egentliga fisketiden, sa fran vanliga forhallanden afvikande, att de 

 fbrefalla en framling nastan fabulosa. 



Pa detta satt tillbragtes hela natten och foljande formiddag. Se- 

 dan vi pa manga stallen lagt i land och pa hvarje blifvit belbnade 

 med fyndet af nagra utmarktare vaxtarter, isynnerhet lafvar, utkommo 

 vi pa Tanafjorden och seglade tva'rt ofver densamma till Kjeskelviken , 

 der jag likaledes gjorde en kort exkursion, hvarpa en langvarig kryss- 

 ning infor Tana-fjorden begynte. Forst sent pa aftonen anlande vi 

 till en lappby vid namn Lille Molvig, hvarifran vi maste ofvervandra 

 Stangmsfjallen, de hogsta i Ost-Finmarken (2000 fot\ for att pa an- 

 dra sidan om dessa erhalla en bat, som aterforde oss till Tana-elfvens 

 mynning. Odsliga och kala aro val i allmanhet fj.allslatterna harsta- 

 des, men de nu omnamnda fjallen b'fvertraflFa dock haruti dem alia, 

 ty icke mer an 7 arter risaktiga, forkrympta fanerogamer kuude jag 



pa straiKk'nia bosatte, som hufvnd.-jikli^cn licmtar fin fuda ur liafvct. Med afsecnde 

 pa renlighet i honingarna kan knajijif IKI.UOII jcinnlon-lsc kominn i fraga, men -r- 

 kaniiius inastc ftfven, att ett onidoine i dctta hansccnde inaliiinda utfaller till Qftll-lappem 

 fi'irman most af den orsnkcu. att lian gcnom den ofta intraffandc flyttninp'ii a I' MM 

 kata pa flcra stallen rjvarlcmnar den orenlighct, som den i torf-kojorna Itoendc ar Iran 

 ar sainlar pa ett st&lle. 



