251 



fann jag omojligheten att pa egen hand finna ratta vagen. Min be- 

 lagenhet var ej den angenamaste ; jag befann mig inidt inne i en skog , 

 fjerran fran menniskoboningar ocli ett godt stycke in pa Ryska om- 

 radet, samt till sallskap hade jag blott svarmar af blodsugande 

 myggor och tvenne svarjande finnar, af hvilka den sprakkunnigaste 

 endast med mbda kunde tolka sina kanslor i de orden: "Engelsraan 

 hafva mycket pengar, betala bra." Noden hade nu. ingen lag; jag 

 maste atervanda sarama vag jag kommit och ro ofver sjon Wallasjavre 

 till ett pa andra stranden belaget nybygge, der jag lyckligtvis t'ann 

 en norrraan med jettestyrka och valvilligt sinnelag, hvilken, da finnar- 

 nes ofbrskamdhet alltmer tillvaxte och uttryckte sig i hotande atbb'r- 

 der och oafbrutna "satanas" och "perkele", atog sig att ensam bara 

 mina saker till Jarfjorden. Jag anlande afven lyckligen dit sent pa 

 aftonen, efter att saledes hafva anvandt en hel dags marsch pa att 

 tillryggalagga denna nagot ofver en mil langa vag. Harunder obser- 

 verade jag ett i Finmarken mig veterligen aldrig anmarkt bevis pa 

 landets hojning, nemligen en stor bank af hafsnackor *), hvilken bil- 

 dade Wallasjavres n.o. an da. For ofrigt visa sig ofverallt i dessa 

 trakter tydliga spar af denna hojning, och annu vid Tsjolmejavre sagos 

 hogt uppe i tallskogen tydliga marken efter forntida hafstrander. Ett 

 annat bevis harfor antrafFade jag sednare pa den fran hafvet vanda 

 sidan af Storfjallet vid Mortensnaes, nemligen ett ganska nara toppen 

 ur jorden framskjutande , halfformultnadt ben af en hvalfisk. 



Vid Jarfjordbotten qvarholls jag af stark storm tvenne dagar, 

 under hvilka dock fyndet af flera sallsynta vaxter belonade de under 

 sno och regn foretagna exkursionerna. Samma farsot, som pa flera 

 stallen i Sverige blifvit observerad pa ljungen, tycktes har hafva an- 

 gripit asparne, ty stora skogar af desamma med tjocka stammar stodo 

 alldeles utdoda utan tecken till nagon yttre skada. Forst sent pa 

 attonen den 21 hade stormen sa stillat sig, att jag kunde fardas ut 

 genom den smala fjorden, och jag hoppades att foljande middag kunna 

 vara i Wardoe, men - - odet hade annorlunda beslutat. Knappt hade 

 vi utkommit pa Varanger-fjorden, forran omisskanneliga tecken utvi- 



1) HeiT Professor Lilljcborg har haft godheten att umlersoka ett parti snacksand, 

 som jag fran denna bank hemfort, och har deri anmarkt af Gastropoda foljande arter: 

 Buccinum undatum L. , Trophon clathratus (L.), Tr. Gunner i Loven, Purpura lapillus 

 (L.), Trochus undulatus (Sow.), Rimula noacliina (L.), Litorina litorea (L.), L. gron- 

 landica Moll., Lacuna solidula Lov. , Acmaea virginea Mrill. och Chiton marmoreus O. 

 Fabr., samt af Acephala: Mytilus editlis L., Astarte arctica Gray, A. elliptica Brown, 

 Saxicava rugosa (L.), S. arctica (L.) och Tellina solidula Pult. 



