256 



krympta till laga, vresiga buskar. Ju langre ned man stiger, desto 

 mera tilltager dock detta tradslag i mangd och storlek, sa att de nedre 

 fjallsluttningarne och deras rotter belt och Imllet bekladas af detsamma. 

 Om jag undantager Syd-Varanger, der tallon ;ir fbrlu'iTsknnde, bildas 

 alia skogar i Ost-Finmarken af bjbrk saint pa fuktigare stiillen af Al 

 (Alnus incana var. virescens), cndast sparsaint i de fran hafvet mera 

 afliigsna delarne blandad med asp, hiigg och ronn. I sjelfva bjork- 

 skogarne ar marken vanligen torr och mager och vegetationen till 

 folje deraf mindre omvexlande; den bestar hufvudsakligen blott af 

 allmannare arter (t. ex. Antennaria dioica, Solidago, Hieracium 

 murorum, Trientalis, Chamaenerium angustifolium, Calluna, Po- 

 ly gonum viviparum , Pumeac acetosella , Aira flexuosa o. s. v.), men 

 der t. ex. en back framqvriller, samlas en stor rikedom af vaxt-arter, 

 dels uteslutande tillhorande denna region, dels nedforda fran fjallen. 

 Att har upprakna alia eller blott de hufvudsakligaste pa sadana lo- 

 kaler fb'rekommande vaxter skulle blifva trb'ttande och vidlyftigt; det 

 ma vara nog att blott fbrsakra, att en i botaniken ej bevandrad per- 

 son skulle vid asynen af en sa frodig och vacker vegetation snarare 

 tro, att han befunne sig i mellersta Sverige eller sodra Norge an vid 

 Ishafvets strander. 



Men om ock bjorken ar det trad, som i Ost-Finmarken spelar 

 herrskar-rolen och ar det enda skogbildande, bora dock ej pilarne med 

 tystnad forbigas, da de i dessa trakter trakter uppna en i syd- 

 ligare delar af landet ovanlig frodighet, hbjd och talrikhet. Genom 

 de fran fjallbranterna talrikt nedstortande biickarne forvandlas ofta den 

 nedanfor liggande marken till vidstrackta karr, och pa dessa frodas 

 pilarne (hufvudsakligen Salix nigricans, phylicifolia, lanata och 

 glauca), bildande vidlyftiga och nastan ogenomtrangliga snar. I de 

 egentliga pilsnaren hafva dessa vaxter nastan forqvaft all annan vege- 

 tation, da deras t.ata lofverk knappt genomslapper solstralarne, men 

 der de aro mindre tatt gyttrade, frodas i karren atskilliga smarre 

 buskar, friiken- och starr-arter saint en ej obetydlig mangd andra vax- 

 ter, hvilka bilda en temligen tat, om ock ej synnerligen omvexlande 

 bekladnad. Men ej alltid visa sig karren i denna mera behagliga ge- 

 stalt; ej sallan upptrada de sasom magra "multe"-myrer J ), som val 



liyt, d;i tlrmia lr bcrocndc af manga nntlni omstftndig^Wter iiu lidjdcn ofvor hafvet. 

 I mot norciiinviiidcn ^kyddadc sinadular iiiiiu'r 111:111 dcnsaiuma stiga bctydligt hOgrc upp 

 tin pa dc Oppna fjallsluttuingarna, och harof kommcr dot sig afvcn, ctt Lund fann 



i'llvcrsta graiis variera nicllan 368 och 1011 fot Ofvcr liafvct. 

 1) "MulU-r" eller hjurtron liDuas har i ufantlig massa, churn bilrcu eudast mogna 



