180 C. T. Odhncr. 



munalforfattningens svarlosta problem ligger salunda deri att forsta val 

 afvaga statens och komuiunens omsesidiga rattigheter, sa att den fbrre 

 star ofver den senare sasom en berattigande, skyddande och kontrol- 

 lerande inakt, hvarigenora ocksa kommunen sjelf vinner karakteren af 

 en de enskilta medlemmarne ofverlagsen, hogre staende personlighet, 

 hvars existens ar oberoende af de enskiltas godtycke. Dernast blir 

 fragan om att riktigt organisera den egentliga kommunalstyrelsen och 

 menighetens deltagande deri, sa att den beslutande och den verkstal- 

 lande raakten intaga den ratta stallningen bredvid hvarandra. Den 

 historiska utvecklingen af kommunalfdrfattningen bar nastan allestades 

 varit sadan, att kommunerna i sin borjan statt sjelfstandiga, utan ho- 

 gre enhet, och sjelfva spelat rolen af stater, samt till sin inre organi- 

 sation varit styrda genom medlemmarnes omedelbara och oinskrankta 

 deltagande; sederraera bar statsmakten och centralisationen smaningora, 

 forst omedvetet, sedan efter en viss plan gjort sig gallande och i sitt 

 enhetsarbete, liksom alia nyvackta och ungdomliga krafter, till en bor- 

 jan gatt for langt, sa att den koramunala sjelfstandigheten ofta 

 gatt forlorad i statens enhet, hvarjerate denna makt af en naturlig 

 tendens ordnat kommunalstyrelsen under mer aristokratisk form. Slut- 

 ligen da jemvigten blifvit aterstalld och da vid en hogre kultur de 

 sociala krafterna anyo gjort sig gallande och pakallat storre upp- 

 marksamhet af statsmakten, bar smaningom en atergang egt rum till 

 de forra forhallandena, hvilka da ombildats i ofverensstammelse med 

 den hogre standpunkten. Dervid liar dels centralisationens band i na- 

 gon man lossats, dels bar kommunalforfattningen sjelf aterforts pa en 

 mer demokratisk bas J ). 



Vi skola salunda forst betrakta den kungliga myndigheten inom 

 staderna, derpa deras egentliga styrelseorganer och representanter, slut- 

 ligen kommunens enskilta medlemmar eller menighet. 



I. Den Kungliga myndigheten. 



Ehuru St.L. i flera fall var utbildad efter Tyskt monster, sa kunde 

 detta naturligtvis ej blifva fallet med den ofverherrliga myndigheten, 

 hvilken i de Nordtyska staderna vid denna tid var liten eller in- 

 gen. En sadan stallning i forhallande till statsmakten skulle utan 

 tvifvel afven de Svenska staderna under foljande tider kunnat for- 

 varfva sig, om deras inre och yttre resurser varit i nagon man be- 



\) Jmfr. om detta ftmnc Tocqneville de la Democratic en Ameriqne, Dahlmann 

 Die Politik auf den Grund der gegebenen Zust&nde s. 238, samt Kommunal-Kom- 

 mitocns bet&nk. och forslag 1859. 



