undersokning af 



Af 

 .1. 



Uen klass af mineralier, till hvilken Pyrosmalithen sasom en forening 

 af ett silikat raed en chlormetall visar sig narmast hb'ra, ar en bland 

 de mest fataligt representerade, pa samma gang dess fa species ytterst 

 sparsamt fb'rekomma. Denna sallsynthet, som icke minst galler Pyros- 

 malithen, hvilken, savidt bekant ar, ej blifvit funnen pa raer an ett 

 enda stalle J ), Nordmarkens grufvor i Philipstads bergslag i Wermland, 

 och der i ringa mangd, har tvifvelsutan varit fornamsta orsaken, hvar- 

 fore mineralet, sedan det forst upptacktes och analyserades, ej varit 

 fbremal for fb'rnyade undersb'kningar till utronande af dess keraiska 

 constitution, hvarofver de foreliggande analytiska bestammelserna ej 

 tillata att med sakerhet doraa. 



Den enda kemiska undersbkning vi ega ofver Pyrosmalithen ar 

 nemligen verkstalld af Hisinger 2 ) 1815, och, ehuru utfo'rd med all 



1) I Breiihaupts "Vollstandiges Handlmch der Mineralogie". Dresden u. Leipzig 1841 

 Bd. II s. 372 forekommer en uppgift, att Pyrosmalithen afven skulle hafva blifvit fun- 

 nen vid Nya Kopparberget i Westmanland, och af hans framstallning vill det synas, 

 som om staffer fran denna fundort blifvit af honom undersokta, enar han angifver 

 vissa skiljaktigheter mellan denna van'etet och den fran Nordmarken med afseende pa 

 de physiska egcnskaperna. Denna uppgift torde dock sannolikt bero pa en forvcx- 

 ling, ty hvarken omnamner Hisinger i sin Mineralogiska Geografi ofver Sverige, att 

 Pyrosmalith blifvit funnen vid Nya Kopparberget, ej heller traffas, savidt oss bekant 

 ar, nagon antydan i sadant afseende hos ofrige mineraloger, utom hvad Hausmann i 

 sin "Reise durch Scandinavien" Th. V. s. 13 omformaler, nemligen, att det blifvit ho- 

 nom berattadt, att i Bergs-Collegii samlingar i Stockholm skulle finnas en stuff af 

 delta mineral fran Nya Kopparberget, som genom sin pistaziegrona farg skiljde sig 

 fran den vanliga Pyrosmalithen. 



2) Afhandlingar i Fysik, Kemi och Mineralogi 1815. Del. IV p. 317. 



7 



