100 J. Lang. 



nndra analys hade fftrnamligast till andamal att utro- 

 na mineralets chlorhalt. Det decomponerades derfore med salpeiersyra 

 i slutet kfirl, och sedan kiselsyran afskiljts, falldes losningen med sal- 

 petersyrad silfveroxid, hvarefter de ofriga bestandsdelarne bestamdes. 

 De salunda funna vardena aro: 



Kiselsyra 35,850 



Jernoxid 35,480 



Manganoxid (Mn Mn) 23,444 (= 24,20; Mn = Mn 21,si) 

 Saltsyra 2,905 



Kalkjord 1,2 10 



Harvid bor eririras, att den upptagna qvantiteten saltsyra ar be- 

 raknad ur chlorsilfret betraktadt sasom saltsyra d silfveroxid Ag M 2 

 (Ag: M 2 = 80,90 : 19,io ')), hvarfore, med en riktigare beraknings- 

 grund, den funna mangden Ag Cl ger en chlorhalt af 3,77 %. Med af- 

 seende pa sjelfva sattet for chlorbestamningen skulle mqjligen knnna 

 anmarkas, att en forlust kunnat uppsta derigenora, att den vid mine- 

 ralets digestion med salpetersyra uppkommande qvafoxiden, hvilken 

 eTiMgt'^Ifisingers uppgift tid efter annan utslapptes ur det tappta kar- 

 let, fort med sig nagon Hten del af de bildade chlorhaltiga produkterna. 



Den storre jernhalt, som denna analys utvisar i jemforelse med 

 den fdrra, har sin forklaring uti hvad ofvanfore blifvit antydt med af- 

 seende pa de orsaker, hvilka foranledt en oriktighet vid jernbestamnin- 

 gen, da det glodgade mineralet valdes till utgangspunkt; men ehuru 

 salunda det sist funna vardet maste betraktas sasom det riktigare, 

 torde likval dervid kunna anmarkas, att detsamma bor hafva utfallit 

 i nagon mon for hogt, enar deruti ingar den lerjordshalt, som den fb'r- 

 sta analysen angifver och mqjligen dessutom nagot kiselsyra, hvarpa 

 jernoxiden icke blifvit profvad. 



Om bagge analyserna galler forofrigt, att den afskiljda kiselsyran 

 ej blifvit underkastad nagot prof till bestammande af dess renhet; 

 men i betraktande af den ofverensstammelse, som visar sig mellan de 

 i bada fallen funna vardena, oaktadt mineralets decomposition skedt 

 pa olika va'gar, torde med sannolikhet kunna antagas, att den funna 

 kiselsyrehalten icke i nagon vasentlig mon skiljer sig fran den verkliga. 



Vid berakningen af mineralets sammansattning utgar Hisinger 

 fran de genom den sist anforda analysen vunna resultaterna, och med 

 st6d deraf, att mineralets vattenhalt, ehuru ej narmare bestamd, likval 



1) Berzdiua. "Tabell som utvisar vigten af stOrre dclen vid den oorganiska kemicns 

 studium mftrkvardiga enkla och sammansatta kroppars atomcr." Stockholm 1818 p. 45. 



