UndersCkning af Pyrosmalith. 103 



eg. vigten till 2,895 3,oos, hvaremot mineralet i sitt oforandrade till 

 stand eger en hardhet af 6,5 7,5 J ) och vager 3,m 3,iso. 



Da de yttre karaktererne hos den Pyrosmalith, som gifvit mate- 

 rialet for var undersokning, icke fullkomligt ofverensstamde med de af 

 Breithau> t for Nordmarks-varieteten angifna, hvarken med afseende 

 pa fargnyancen eller den ogenomskinlighet, som ban anser tillhora den- 

 samma, sa utvaldes med storsta sorgfallighet fina splittror af minera- 

 let till bestammande af dess egentliga vigt. Trenne sarskilda forsb'k, 

 af hvilka tvanne verkstalldes a samma mineralstycken gafvo 3,1703, 

 3,i74 ocb 3,i68 (temperaturen 14 15 C.) 



Den nara ofverensstammelsen mellan dessa tal och dem Breithaupt 

 funnit for den icke vittrade varietetens specifika vigt, foranledde en 

 profiling af mineralets hardhetsgrad, for att utrona, huruvida afven i 

 detta hanseende en motsvarande likhet gjorde sig gallande. Harvid 

 visade sig, att saval Skapolith fran Arendal som Apatit fran Schlac- 

 kenwald och Moroxit fran Pargas med latthet repa Pyrosmalithen, 

 utan att sjelfva taga nagot intryck derutaf, hvaremot Flusspath repas 

 af densamma, men ej sjelf gor nagot intryck pa Pyrosmalithen, hvar- 

 for mineralets hardhetsgrad efter den af Mohs uppgjorda skalan skulle 

 vara 4,5 2 ), enligt Breithaupt ater 5,5. 



I detta afseende synes salunda en vasentlig skiljaktighet ega ram 

 mellan den af oss undersokta Pyrosmalithen och de varieteter af 

 mineralet, for hvilka Breithaupt funnit lika eller fo'ga afvikande egent- 

 lig vigt, en skiljaktighet, som tyckes antyda, att i detta fall en olika 

 specilik vigt ej betingar en motsvarande olikhet i hardheten hos ett 

 och samma mineral. 



Sasom fb'rut blifvit antydt, hafva de analytiska forsok, hvilka vi 

 anstallt a Pyrosmalithen, haft till narmasta syftemal ett noggrannare 

 utronande af mineralets vattenhalt och de deri ingaende metallernas 

 syrsattningsgrader ; men da bestamningen af constituenterna i ofrigt 

 afven om den icke ledde till andra resultater an de redan funua, lik- 

 val alltid borde ega ett varde sasom en bekraftelse af dessa och dess- 

 utom i viss mon kunde tjena sasom kontroll pa de af oss egentligen 

 afsedda bestammelserna, sa har afven en sadan blifvit foretagen. 



1) Harvid b6r erinras, att Breithaupt foljer den af honom iippstilllda tolfdeladc hard- 

 hetsskalan och att salunda de har uppgifna talvardena utmarker att Pyrosmalithens 

 hardhet har till gransor a ena sidan Kalkspath (4) a den andra Aclular (8). Handb. 

 der Mineralogie Bd. I s. 377. 



2) Samma hardhet, som vi har hafva funnit, angifvcr jcrnval Erdman uti sin "Laro- 

 bok i Mineralogi". Stockholm 1853 s. 384. 



