UndcrsOkning af Pyrosmalith. 109 



att mineralet blandades med finrifven blyoxid, som blifvit torkad vid 

 120 och blandningen annu varm infordes i ett fb'rbranningsror, som 

 vidare fylldes med ren blyoxid, hvarefter rb'ret, sedan dess oppna an- 

 da blifvit utdragen till en spets , forbands med ett chlorcalciumrb'r och 

 upphettades sa lange, tills inga vattenangor mera visade sig. Sedan 

 derefter torr luft fatt stryka genom forbranningsroret , som fortfarande 

 uppvarmdes, bestamdes chlorcaliumrorets vigtstillokning. 



Ett salunda anstaldt forsok med 1,0715 gr. mineral, gaf en vat- 

 tenhalt af 0,082 gr., utgorande 7,65 %. 



2. En annan bestamning, fbretagen for samma andamal och an- 

 stalld pa enahanda satt, likval med den skilnad att i blyoxidens stalle 

 nyss glodgad talkjord anvandes, visade att 1,092 gr. mineral hade 

 afgifvit 0,0856 gr. vatten, hvilket utgb'r 7,84% af mineralens vigt. 



Vid begge dessa forsok profvades det ofvergangna vattnets reac- 

 tion, men i intetdera fallet kunde fri syra upptackas. 



MI* Da jernets chlorbindningsgrader redan vid svag upphettning 

 latt och fullstandigt reduceras afvatgns, under det att alia omstandig- 

 heter tala for, att den kiselsyrade jernoxidulen endast med svarighet 

 och fbrst vid langvarig och strang glodgning angripes af detta reduc- 

 tionsmedel *), sa syntes genom Pyrosmalithens behandling med vatgas 



1) Bland forsok rorande jernsilikaters forhallande till vatgas, vilja vi bar endast 

 omnamna dem, hvilka blifvit gjorda af Ebelmen pa svart granat fran Beaujeux (An- 

 nalcs des Mines 4:me Serie VII. 19. Berzelius Arsber. 1846 s. 272), hvarvid ban 

 iakttagit, att vid svag glodgning en litcn del af deu i detta mineral ingaende jernoxi- 

 den reduceras, en omstandighet som mojligcn kan bero pa mekaniskt inblandad oxid, 

 hvaremot hvitglOdgning erfordras for hela jernoxidhaltens ofverforande i reguliniskt 

 tillstand. Da likval dessa forsOk galldc ett silikat af jernoxid , och de foregaende 

 bestammelserna satt utom allt tvifvel att den i Pyrosmalithen ingaende kiselsyrefore- 

 ningen inneholle jernet sasom oxidul, sa hafva vi for att kunna bedoma methodens 

 tillforlitlighet och vardet. af de resultater, som genom densamma kunna erhallas, an- 

 stiillt forsok till utronande af vatgasens inverkan pa jcrnoxidul-silikater. 



For att dessa emedlertid skulle vara gallande med afseerde pa Pyrosmalithen, for- 

 drades att de silikater, hvilka underkastades profning, egde en sammansattning , som, 

 om den an icke fullkoinligt ofverensstamde med det i P. befintliga silikatets, atmin- 

 stone icke kunde innebara ett stod for antagandet, att desamma skulle med storre sva- 

 righet an detta afficieras af reductionsmedlet. Da vi derfore i saknad af ett fullt lamp- 

 ligt mineral, hafva anstallt ett af vara forsOk pa en farskslagg , bar det skett under 

 den forutsattning, att denna sasom ett vida mera basiskt silikat an Pyrosmalithen 

 borde liittare reducenas af vatgasen och foljaktligen, om forsdket visade, att densamma 

 ej underginge nagon forandring, detta sa mycket mera borde galla om den kiselsyre- 

 rikare foreningen. Det metalliska jern som finnes inblandadt i farskslaggen kunde 

 naturligen icke utofva nagot iuflytande sasom sadant, och for att undvika den felak- 

 tighet, som mSjligen kunde uppsta till folje deraf, att detsamma partielt oxiderat sig, 



