114 J. Lang. 



undersokt och hvars sammansa'ttning uttryckes genom formeln 2 r" Si $ 

 + 9 H 1 ); afven Thermophylliten fran Hopoowara skulle enligt Her- 

 manns analys 2 ) innehalla ett silikat af samma raattningsgrad forenadt 



med 5 at. 14; anses det ater sasom en fdrening mellan ett singulo- 

 silikat (r 2 Si) och ett bisilikat (r Si\ eger detsamma jemval analogier 

 uti Gymnit, Hydrophit och Serpentin, hvilka kunna betraktas sasom 

 vattenhaltiga foreningar af dessa begge slags silikater i olika propor- 

 tioner. 



Rorande sattet, hvarpa jernets chlorbindningsgrad ingar uti Pyr- 

 osraalithen, hyste man till en borjan den fb'restallningen, att densam- 

 ma endast vore inekaniskt inblandad i silikatet, och vi hafva sett huru 

 denna asigt foranledde Hisinger att antaga narvaron af basisk jern- 

 chlorid , hufvudsakligen pa den grund , att det i annat fall blefve ofor- 

 klarligt, hvarfore chlorjernet ej utdrogs af vatten. Samma fb'restall- 

 ningssatt tyckes afven hafva delats af Beudant 3 ), enar han med an- 

 tagande af Hisingers uppfattning af det ingaende silikatet sasom 

 / S* + mn S staller Pyrosmalithen i Pyroxenernas klass och anser 

 den endast sasom en varietet af dessa. 



Redan Hausman 4 ) uttalar emedlertid en annan asigt ofver detta 

 amne, i det han betraktar jernchloriden sasom Pyrosmalithens ka- 

 rakteriserande bestandsdel och forklarar mineralets oloslighet i vatten, 

 oaktadt narvaron af ett deliquescerande salt, derigenom, att detta i ke- 

 misk forening med en ofvervagande mangd silikat fdrlorat sin loslighet. 



Under mineralogiens fortgaende utveckling och genom upptackten 

 af flera med Pyrosmalithen mer eller miudre likartade mineralier, har 

 visserligen denna fraga blifvit afgjord , men pa samma gang hafva for- 

 hallanden med afseende pa haloidsalters foreningar med silikater blif- 

 vit lagda i dagen, hvilka svarligen kunna vinna en nojaktig fb'rklaring 

 genom tillampning af vanliga kemiska lagar, sasom en blick pa Chon- 

 droditens, Apophyllithens, Glimmerns och andra fluorhaltiga silikaters 

 sammansattning latteligen visar. 



I anledning af denna sistnamda omstandighet anse vi oss icke 

 bbra med tystnad forbiga en antydan med afseende pa tolkningen af 

 det i Pyrosmalithen ingaende chlorjernets fb'reningssatt, som blifvit gif- 



1) Rammekbery. "Handbuch der Mineralchemie" e. 532. 



2) Rammdsberg. "Handbuch der Mincrnlchemie" s, 524. 



3) Jerafr. Necker: U L& Rfegne mineral." Paris 1835 T. 2:me p. 425 och Du- 

 frtnoy: "Trait^ de min^ralogie^. Paris 1845 T. 2:me p. 543. 



4) Reisc in Skandinavien 5 Th. p. 15. 



