UndertOknming af Pyrosmalith. 115 



ven af Scheerer l ) i det han, hanvisande pa fluorns forhallande och 

 pa en mojlig forklaring af detsamma genom antagande af en syrets 

 substitution genom saltbildaren , tillampar samma antagande pa chlo- 

 ren i detta mineral. 



Ofver det mer eller mindre berattigade i detta antagande anse vi 

 oss ej tillstandigt att bar uttala ett omdome, sa mycket mindre som 

 en narmare granskning deraf ligger helt och ballet utom gransorna for 

 denna uppsats; likval vill det synas, som om de stora svarigheter, 

 bvilka for narvarande mota vid fdrklaringen af den vexlande fluorhal- 

 ten bos manga silikater, skulle i betydlig grad undanrodjas genom 

 detta betraktelsesatt; ocb da i dessa mineralier jemte fluorn ej sallan 

 chlor ingar (t. ex. i manga glimmerarter) , sa maste hypothesen , i han- 

 delse den visar sig galla for den fbrra, afven erhalla betydelse for den 

 sednare. 



Af rent cblorhaltiga silikater ar bittills ett sa ringa antal funnet, 

 att dessa svarligen kunna laggas till grund for ett bedommande af hy- 

 pothesens varde och tillamplighet, och om an inom kemiens omrade 

 det ej saknas foreningar, hvilka tillata en sadan tolkning som den 



ifragavarande (vi erinra om K -Gl -f- 2 Cr, Kl -f- 3 As m. fl.), sa 

 torde likval annu icke nagra positiva bevis for dess riktighet vara 

 gifna. 



Lagga vi emedlertid denna uppfattning till grund for en berak- 

 ning af de genom analysen funna vardena pa Pyrosmalithens bestands- 

 delar, med iakttagande derjemte af vattnets och lerjordens polymer- 

 isomorphi, sa blir forhallandet mellan r och Si foljande: 



[(r)]: [Si] = 14,15: 18,46 = 1: 1,304 = 3: 3,9i 

 och mineralets formel [(r)] 3 [Si] 2 

 eller, om kiselsyran betraktas innehalla 3 at. syre 



[(r )][]'- S [(r)]' [Si] + [(r)]' [Si]' 



hvilken sistnamda ar samma formel som Scheerer 2 ) for Schillerspa- 

 then harledt ur Kohlers analyser. 



1) Liebig, Poggendorff u. Wohler: Handw8rterbuch der reinen u. angewandten Che- 

 mie, red. von Kolbe. Bd VI. Braunschweig 1854 s. 709, art. Pyrodmalith. 



2) Liebiy, Poggendorff u. Wohler: Handw. d. Chemie. Bd IV, 1849. s. 184. 



