Bidrag till Svenska Stadsforfattningens Historia. 119 



har framgatt med ett lugn, som man ansett fdr langsamhet, med en 

 naturlighet och enkelhet, som man ofta fb'rblandat med ensidighet och 

 brist pa inneboende lif eller andamalsenliga former, sa har afven fallet 

 varit med en af hennes vigtigaste frukter, nemligen stadsvasendet. 

 Mellertid hade salunda de Tyska staderna hastigt ofverflyglat sina 

 Nordiska medtaflare: bladet hade vandt sig om, och det var omsider 

 derifran, som de Svenska staderna mottogo en vasendtlig faktor i sin 

 senare utveckling. 



Redan dessforinnan hade de likval tagit flera vigtiga steg pa ba- 

 nan: man torde kunna antaga, att 1100-talet for Svenska staderna 

 varit det tidskifte, som forberedt deras sjelfstandighet sasom egna och 

 fran landet skilda samfund. Innevanarnes antal okades med narings- 

 kallornas tillvaxt: deras sysselsattningar blefvo allt bestamdare skilda 

 fran landets: nya politiforeskrifter och ordningsstadgar saint afven fb'r- 

 andrade rattsbestammelser blefvo onskvarda och nodvandiga. De yttre 

 skiljetecken, som utmarkte staden fran landet, sasom det narmare 

 samlifvet, det olika lefnadssattet o. s. v. borjade derfore framkalla af- 

 ven inre olikheter: staderna begynte smaningom bryta sig fram ur de 

 territoriala rattsomradena, for att snart jemte dessa sta sjelfstandiga 

 infdr den hogsta makten. En sadan utbrytning innebar inga svarig- 

 heter i ett land, der nya oberoende rattssamfund alltifran hedenhos 

 bildat sig det ena bredvid eller under det andra. Man tanke sig sa- 

 ken ungefarligen sa: ett stadssamhalle har smaningom och oformarkt 

 genom omstandigheternas egen makt dragit sig undan haradstinget J ) 

 och borjat tillampa lagen inom sitt omrade ungefar pa samma satt som 

 forut pa tinget skett d. v. s. genom menighetens eget utofvande af 

 rattsskipningen. Analogier harfor finnas bade i de Danska staderna, der 

 dylika Bything borjade hallas under 1100-talet 2 ), och i deNordtyska, 

 sarskilt Llibeck, der jurisdiktionen fb'rst utofvades af hela menigheten 

 pa deras "echte Dinge" eller placita 3 ). Dji nu landsratten borjade 

 tillampas i staderna med deras egendomliga forhallanden , sa uppstod 

 af sig sjelf en modification af densamma, och liksom all lagstiftning 



1) I Tyskland var det Kejsarne, som frigjorde staderna fran det allmanna Grefve- 

 bannet, i det de tillsatte ofver dem sarskilta Riksfogdar. Sa b6rjade afven vara Ko- 

 nungar gora langi-e fram under 1300-talet. 



2) Jmfr Allen a. st. s. 154. Anna cnligt Lunds stadsratt af 1361 ut5fvades juris- 

 diktionen af borgarne sjelfva. Se Kolderup Rosen^nge Saml. af gamle Danske Love 

 V, p. 6483. 



3) Se Frensdorff Die Stadt- und Gerichtsverfassmig Liibecks ira XII und XIII 

 Jahrh. p. 42. Nagot dylikt egde afven rum i de Anglosachsiska staderna: so Lappen- 

 berg a. st. I, s. 615. 



