19S C. T. Odhner. 



sentcrade. Sadane voro adel, prester och konungstjenarc, hvilka alia 

 hvar fbr sig gjorde ansprak pa friheter. Forst och framst forvandlade 

 de "kronones skattgilla jord" till fralse och okade derigenora for sta- 

 den utlagorna till Kronan, vidare bftrjade de att utstracka sina an- 

 sprak pa skattefrihet afven till kommunalafgifter och skott !), slutligen, 

 hvilken var den svaraste olagenheten, fritogo de under skydd af sina 

 privilegier hvarjehanda naringsidkare fran de gemensamma bordorna. 

 Haremot utfardades visserligen forbud: sa genom 1396 ars reduktions- 

 stadga, der det heter (9), att med alia gardar i kopstaderna skullc 

 forhallas sa som deras "Byaratt" utvisar, d. v. s. att de skulle ater- 

 komma under stadsratt 2 ). Historien larer nogsamt, hum mycket dy- 

 lika forbud aktades under foljande arhundraden. Det var isynnerhet 

 Fralset, soin pa detta satt smaningom gjorde allt storre intrang i sta- 

 derna; resultatet haraf beskrifves af Carl IX med foljande ord: "Fral- 

 set har i fortiden med kop, pant, skifte och andra behandiga medel 

 under sig kommit tomter, hus och liggande grunder i staderna, hvari- 

 genom Borgerskapet, som skulle svara till deras tunga, ar vordet mar- 

 keligen minskadt och fdrsvagadt, tomter mangenstades ode och obyggde, 

 hjelpen till menige basta (d. v. s. kommunalskatterna) afkortad, sa- 

 som ock den skatt, kronan tillkomraer, derigenom forsnillad" 3 ). Gustaf 

 I var den, som forst sbkte satta en dam for dylika missbruk, och det 

 sa, att alia pa detta satt uppkomna friheter afskaffades. Sa forkla- 

 rade han i bref till Stockholm '-% 1554, att ingen konungens tjenare, 

 som egde gard och grund i staden, skulle "stinga sig undan" stadens 

 tunga, ej heller Fralset, ty "ingen herre eller konung fore oss hafver 

 nagonsin gifvit fralse pa hus och gardar i kopstaderna, icke finnes 

 det heller i lagen, att de skulle vara under fralset, derfore kunna vi 

 ej heller efterlatet" 4 ). Derefter palades genom 1557 ars Ordinans, till 

 forbattrande af Stockholms stads ranta, pa hvarje hus en arlig skatt af 

 ^ mark for hvart 100 mark ortuger i varde 5 ). Detta har dock icke 

 lange fortfarit: redan i 1563 ars priv. 4 inskranktes den borgerliga 



1) Fran Upsala klagas fran bOrjan af 1400-talct, att der bo mange, som vilja 

 njuta, men fa, som nagot vilja skjuta och till skatt hjclpa. Upsala Priv.bok. 



2) Hadorph Bih. till RimKrOn. s. 66. Jmfr dens. Gtvmbl. Stadg. a. 32. 



3) Bref till Borgm. och Bad i Orebro 1584: Ekholm Svenska Fatburen III, s. 61. 



4) Palmsch. Top. XIV. Jmfr Kbr. l9 /, 1545, att skottet skall i Sthm utgiiras 

 afven af dem, "som ej bruka annan k5penskap an satta ut sina pcnn. pa ockcr oeh 

 r&nta"; Kbr. till FalkOping ' 3 1551, att dc som bo a fralscgardar di-aga stadent> 

 tunga. Jmfr Kbr. till Wadstena M / 8 1559. RKegistr. 



5) 1 (Palmsch. d:o). 



