skillnad. Den olika fordelningen af lukthaleu gif- 

 ver fortraffliga kannemarken till manga afdclningar, 

 hvilka likval fordra en mikroskopisk undersokning, 

 sum dock latteligen, afven vid svagare forstoring kan 

 verkstallas. Erichs. Jahresb. 1847, p. 15 (39). 



Slater, som afven gjort antennerna till fore- 

 mal for undersokning, liar pa annan vag kommit 

 till samma resultat, eller att de aro luktorganer. 

 Han an for sasom stod for denna asisjt att hos alia 

 de arter, der delta sinne ar mest utveckladl, Annas 

 afven de fullkomligast utbildade antennerna. Luk- 

 ten och synen aro for de fiesta djur tillrackliga, 

 for att finna deras foda. En del begagna luiivid 

 mer lukten, andra synen, hvarfore oeksa dessa sin- 

 nen i forhallande derelter aro utbildade. De djnr 

 som aro fiamme om natterna, hafva vanligtvis storre 

 ogon, saint synas dessutom ega starkare lnkt. Troll- 

 slandorna fanga sitt rof, endast ledda genom synen, 

 bvarfore oeksa deras ogon aro ovanligt stora, hvar- 

 emot deras antenner iiro sma och enkla. Necro- 

 phori deremot, som endast synas soka sin foda ge- 

 nom lukten, hafva antennerna i spetsen klotforrniga. 

 Afven nattinsekterna aro forsedda icke allenast med 

 stora ogon, utan afven stora och sammansatta an- 

 tenner. De Insekter, som lefva af en blandad foda, 

 behofva, for att finna densamma, icke sa stark lukt 

 som de, hvilka endast lefva af en viss foda. Der- 

 fore aro Staphylinei'nas och flugornas antenner enkla, 

 hvaremot Curculionernas och Scarabceidernas, hvilka 

 till storre delen hemta niiring af ett enda amne, 

 hafva dem sa mycket mer utbildade. Hanarnes an- 

 tenner aro oeksa vanligtvis mer utbildade an honor- 

 nas. Forf. ser haruti ett nytt bevis for, att anten- 

 nerna iiro luktorganer. Hanarne soka nemligen 

 honorna, hvilka for det mesta gomma sig i buskar 

 och trad, saint inom vissa slag ten aro vinglosa. 



