25 



allt efler som den genomloper detsamma i hela dess 

 straekning i de tomma rummen, soni hefinna sig i 

 hufvndet och mellankroppen ocli utbreder sig der- 

 efter i bakkroppen. Vatskan (ranger da genom de 

 fria rummen, som omgifva luftoppningarne emellan 

 de bada hinnorna ocli aterfores slutligen i rygg- 

 karlel genom sidokanalerna, hvilka stracka sig Iran 

 rygge'q till luftrors-knippena. Dessa tillforande ka- 

 naler aro lika manga, som bakkroppens Infthal, 

 hvilka aro olika hos skiljda arter. Luftroren kring- 

 fdra utom luften afven det andedragten underkastade 

 blodet till alia kroppens delar. Det emellan luft- 

 rorens hinnor befintliga rummet synes afven tjena 

 sasom karl for fodan. Forf., som undersokt insek- 

 ter af flera ordningar, liar hos alia fun nit samma 

 lorhallande, afvensom ingen skillnad visat sig hos 

 larverna. Compt. Rend. XXIV p. 870. Ann, Nat. 

 Hist. XX. p. 112. Fror. Not. III. Ser. 1848. p. 342. 

 Ann. Scienc. Nat. III. Ser. IX. p. 359. 



Nicolet, som undersokt blodets omlopp i skal- 

 vingarne, har dervid funnit: att om en skalvinge 

 hastigt afryckes, t. ex. pa Coccinella bipunctata, och 

 genast lagges under mikroskopet, kan blodets cir- 

 k ulation i densamma annu observeras under flera 

 minuter. Snart blir likval rorelsen intermittent och 

 framter da ett hogst eget phenomen. Efter ganska 

 regelbundna uppehall atertager blodet hastigt, lik- 

 som genom en elektrisk stot och med en forva- 

 nande hastighet, den forut afbrutna rorelsen. Nya 

 tvarsofver gaende utstromningar bilda sig i de de- 

 lar, der man icke forut iakttagit sadana, och det 

 hela framter snart ett tatt nat, upptagande hela 

 skalvingens vidd. Forf. tror att en sammandrag- 

 ning da eger rum i delta organs nerver, och han 

 anser forhallandet, att nya utstromningar i en hast 

 uppsta, bevisa att en sammandragning forsiggar i de 



