Hoursier's uppgilt, anser med ratta bef'rokttiingen 

 icke hafva harrort af solens inverkan, utan af det 

 forliallande, soni flera ganger forut blifvit uppgif- 

 vet, att atskilliga fjaril-arter under flera generatio- 

 ner kunna utan foregangen parning lagga frobara 

 agg. L. c. p. 452. 



Sasom ett bevis pa att Insekterna icke ega na- insekter 

 gon smarta af uppstiekningen , bar Turner anfort, smln^ 

 att nattfjarilar, som om dagen sitta stilla, forhalla ni i r de 

 sig pa samma salt sedan de blilvit genomstuckna, 

 tills natten intrader, da de borja flaxa med vin- 

 garne och fortfara dermed tills dagen ater gryr. 

 Hos dagfjarilarne eger ett motsatt forhallande rum. 

 The Zool. 1847. Fror. Not. III. Reihe. 1847. II. p. 152. 

 Refer, anser sig har bora i korthet anfora en af 

 honom gjord iakttagelse, som synes bevisa, att Tur- 

 ners pastaende icke saknar grund. For flera ar 

 sedan patrafFades nemligen i Bellevue-parken nara 

 Stockholm en sallsynt art af de storre Tipulce, hvaraf 

 flera individer uppstuckos och insattes i en medhafd 

 lada. Efter en stunds forlopp oppnades densamma, 

 da en nal, hvarpa en hane var uppstucken, befanns 

 hafva lossnat. Denne hade parat sig med en nar- 

 sittande bona, hvilket klart bevisar, att smartan af 

 genomstickningen maste varit ringa eller ingen. Ett 

 annat bevis, att Insekterna icke erfara srnarta vid 

 yttre skador, ar i Svenska Vetenskaps-Akademien 

 meddeladt af Wahlberg. Under sitt vistande i 

 Lappmarken, der flera arter af Stickmyggornas slagte 

 forekomma i oerhord mangd, ofverallt intranga i 

 boningsrummen och ofreda innevanarne, iakttog ban 

 huru myggor (Culex nemorosus. Meig.), som djupt 

 instuckit sugroret i handens hud och med begar- 

 lighet sogo blod , da deras abdomen med en hvass 

 sax varsamt afklipptes, ej deraf stordes i sitt fore- 

 hafvande, utan tvartom langre fortforo med sugandet 



