28 



nedfalla i vattnet, samt blifvit i gyttjan inbaddade. 

 Ibland de fossila myrorna- befinna sig vida flera honor 

 an hanar. Heer, som undersbkt 279 individer, har 

 deribland funnit 208 honor, 69 hanar och 2 konlosa. 

 Detta fbrtjenar sa mycket mer uppmarksamhet, som 

 enligt Hubers iakttagelser ett omvandt fbrhallande eger 

 rum eller att tre ganger sa manga hanar som honor 

 nu forekomma. Troligtvis har detta afven i fornverl- 

 den varit handelsen, men honorna, sasom varande 

 tyngre och egende en mindre latt flygt, hafva lattare 

 nedfallit i vattnet. Haraf antydes enligt Fdrf:s fbrme- 

 nande, att myrsvarmarne icke blifvit hastigt dodade. 

 De undersbkta individerna tillhora 55 arter. I Europa 

 aro for narvarande 40 arter kanda och dessa tillhora 

 de allmannaste djuren, hvilket afven synes varit hiin- 

 delsen i fornverlden. Fbrf. haller for troligt, att de vid 

 Oeningen och Radeboj patraffade fossila myrorna re- 

 presentera nastan alia fbrr i denna trakt lefvande arter, 

 och som dessa djur hafva en vidstrackt utbredning, 

 anser han de fossila arterna lemna en fullstandig bild 

 af alia pa den tiden lefvande species. Vid jemfbrelse 

 emellan de fossila och nu lefvande myrorna visar sig 

 att slagtet Myrmica, som spelar en vigtig rol i den 

 nuvarande faunan, ar svagt representeradt i den fossila. 

 De 26 individerna, som forekomma i den senare, till- 

 hora 8 arter. Slagtet Atta traffas endast vid Hadeboj, 

 men der i trenne arter. Af slagtet Ponera, hvaraf nu 

 i Europa endast finnes en liten oansenlig art, fore- 

 komma vid Oeningen och Radeboj 3 arter, som i an- 

 seende till deras storlek p§minna om tropiska former. 

 Det stbrsta antalet af fossila myror tillhbrer slagtet 

 Formica. Detta fbrdelas enligt hvad kandt ar i tvenne 

 grupper, hvaraf den ena har en discoidal— cell och den 

 andra tvenne. De afvika ock i deras lefnadssatt sa- 

 lunda, att de arter, som tillhora den fOrra, till stbrre 

 delen lefva i torra tradstammar och derfbre kallas 



