Da eh orgelbyggare Gefllls huftru N. N. 

 pa Soder-malm , blef for nagon tid fedan for- 

 16ft med et fullgangit Gaffe-barn, befants up- 

 pa barnets buk en fade, ftor fom et fullkom- 

 ligt barnhufvud. Defs ofra fuperficies var 

 nog utvidgad, men vid defs bafis eller hals 

 anfenligen fmalare, hvarmedelft denna fack al- 

 deles liknade et infparradt brack, hvars ofm och 

 medlerfta del emottog nafvelftrangen. 



Herr Affeffor SPARSCHUC H , fom ftraxt ef- 

 ter forlofsningen tilkallades, fant denna fack 

 eller uphogning i borjan likfom genomfkinan- 

 de, uti hvilken ock fyntes har och dlr en mafk- 

 lik rorelfe (motus vermicular is); och faftan fic- 

 ken ftundeligeu mer och mer gulnade och bor- 

 jade lukta ilia, famt Indteligen fvartnade, och 

 gaf igenom en liten opning, ifran fig et ftin- 

 kande blodblandadt vattn ; fa kunde man ej dra- 

 ga i rvifvelsmal , at ju denna rorelfe varit wio- 

 tus intiftinorum periftalticus , och (aledes fie- 

 ken et ftort infplrradt Buk- eller Nafv el-brack. 



Det befynnerligafte harvid var, at barnet 

 djade val, hade jSmn och ordinair opning; 

 men fom det likval mer och mer afmarglade; 

 mjuknande baddningar ej kunde nlgot utrarta 

 och repofiiionen var omojelig, fa Hmnades 

 det til lit ode, hvilket ock> efter njo dygn, 

 Sndade defs lif. 



Sa val medan barnet Snnu lefde, fom 5n- 

 nu mer efter doden, kandes detta brack vid 

 ej olikt en hardhet, hvilken gadt 



til 



