O ) 135 C 



bans ord, ehuru paradoxe defs berattelfer of- 

 ta aro, och ehuru mycken bojdfe han vifar 

 for Jag vil ej tala om dels fardighet i vn- 

 dningar; Forceps ar hans vade-mecum. Med 

 den gjor han underverk; ockfd ai den forme- 

 rad efter fa granlaga utrSkningar, at pa den 

 famma icke finnes nagon puncb, fom fkulle 

 tala en harsmans forandring , uran at gora he- 

 la inftrumentet forluftigt fin palitelighet (2)* 

 Hvad gor han da med fitt fortrafFeliga inftru- 

 ment? Han gor farmed forlofsningar , och det 

 yore, i almanhet fagt, icke fa betydandej men 

 at med forceps fatta follirets hufvud, da det 

 annu ar helt och hallet uri ofra backenet, och fa- 

 lunda lyckeligen abfolvera partus, det ar en 

 konft, med hvilken han utropar fig maftare ofver 

 alia fina medbroder i orten. Han ralar ock icke 

 pm et ringa antal handelfer, fom bevifa den- 

 na defs fardighet, ehuru inga paliteliga virnen 

 torde varit med honom vid nagon (3). Jag ar 

 ^ I 4 f I 



(2) Auftor lar ijelf dikta et fa ofornufrigt pa- 

 ftaende. Jag har fagt mina lankar dar om 

 i f6regaende not. 9. p. 133. 



(3) Om nagon fadan accoucheur funnes pa den 

 ort jag vore vittande, och han i min och 

 fleres narvara vilade nagra prof af, at kun- 

 na fatta foftrers hufvud med forceps i ofra 

 bSckcnet, och dymedelft g6ra forlofsningen 

 lyckelig; ia ville jag pubiikr gifva honom den 

 heder, fom defs mafterlighet billigt kunde 

 hafva forrjenf ; men defsforinnan tror jag ic- 



