o ) 302 c m 



nes, at Barniangs-huftrurna, faMn lochlorurre. 

 flyrning varit ymnog eller liten , paftadt fa el- 

 ler manga dagar, ej bliiva utPatre far den rir.- 

 ga&e elik pafolgd daraf , utan tvartom, vid al- 

 ia h&nddfer made vaL Vid BarnMrds hufet 

 hafva vi i min rid has mer an ,500 pcrfoner 

 5nnu ej behoft en cad a gang befordra lachio- 

 rum flytning. Jag ar ock af den ofvertygelfen* 

 at de fiafta fvara och elaka tilfallQn i Sarnfangar 

 tipkommit af de almlnt i otid nyrrjade cch fka- 

 delige fa kalfade Ariftolochica-, fom merendels 

 varit hetiiga och retande. Til delTi h-^va Li- 

 karne genatl tagit fin rilflyckt ia mart lochia 

 bktida forrninfkades. VAN SVIETEN plrnkwier 

 ganfka val : at lochia namrligt vis minfkac 

 och blifva blcka fi fnart mjolkfebern borjar,, 

 cller mjolk, utan feber, kommer i br6fterr r och 

 at det da vore fordarfveiigt at foka a nyo be.^ 

 fordra deras flytning. Han giiVer derfare den- 

 na nodiga formaningi Cavi"ndum eft, ne 

 ralis- iimmuiitio lochiorum pro morbofa 

 greffiwne hab^atur. Ehuru jag aldrig haft af 

 noden at framfkaffa lochia, vil jag dock in- 

 galunda paua, at denna hjelpen for en Lakare 

 altid blir onddig. Det kan handa, at en frifk, 

 ftark och blodfull huilru vid forlofsningen for- 

 lorat ganfka litet blod och far inga lochia; hon 

 klagar dSrjemte ofver fvara eftervarkar och 

 mycken omhet ofver magen> famt har utom 

 defs ingeii mjolk i broften; vid fadane tilfal- 

 len blir det an;elaget at framikaffa efterrenin- 



