274 



Sporernes Udvikling skildres S. 12 feilagtigt soin en snccessiv, 

 og idet Cellekjernen betegnes: „le premier rudiment de la pre- 

 mière spore", saa har B. atter sagt mère, end kan kan forsvare. 

 Han giver sine Meddelelser om ovennaevnte Forliold, som om de 

 gjaldt for aile Àscoboler, men Henvisningen til Figurerne er knyttet 

 til Ascob. furfuraceus ; om han har undersogt andre sees ikke. 

 I ïïenseende til den brune Farve, hvormed Sporeme ofte optrsede, 

 angives, at den er foranlediget ved en vis TJdt0rring, eller derved, 

 at # de af forskjellig Grand blive laengere Tid end saedvanligt i Spo- 

 rocarpiet. Farvestoffet, der findes hos Ascobolei genuini, er efter B. 

 udelukkende knyttet til Episporium, der herved mister sin Seighed 

 og bliver voxagtig samt udstyres med de for demie Afdeling eien- 

 dommelige Spalter, „gercnres, fissures". Disse ère af tidligere My- 

 cologer blevne misforstaaede, og B. mener at vsere den f0rste, som 

 har udredet det rette Forhold, men dette er ikke Tilfaeldet, selv om 

 hans Tydning skiùde vaere den rigtige; thi allerede 1866 skriver 

 De Bar y i „Morph. und Phys. der Pilze" S. 128: „Die zierlichen 

 Làngsstreifen auf den ovalen Sporen von Ascobolus furfuraceus 

 und Yerwandten sind enge, soviel ich erkennen konnte, vôllig offene 

 Langsspalten in dem schôn violetten Episporium"- SomExempel paa 

 Hypertrophie beskrives hos Ascob. UgnatUis , Crouani, viridis, fur- 

 furaceus, glaber og immersus Sporer, som hâve opnaaet en St0r- 

 relse af 3 — 4 Gange den normale. Der gives tillige flere Esempler 

 paa Atrophie og paa Ascobolei genuini, hvis Episporium er blevet 

 farvelost. De galatin0se Vedhseng og Hylstre omtales, og der 

 gjores navnligt for Saccoboïuss Vedkommende opmœrksomt paa, at 

 aile Sporeme her ère indesluttede i en fselleds Ssek. Spiringen af 

 Sporerne hos Ascob. viridis foregaaer 8 — 10 Timer • efter Ddsaa- 

 ningen. De foroges heived lidet i Volumen, aabne sig derpaa i 

 den eue eller i den anden Ende, undertden i begge eller paa et' 

 hvilketsomhelst Punkt af Overfladen for at udsende farvel0se 

 Spiretraade. 



De to Slags Conidier, som Coemans beskriver, sogte B. 

 forgjeves, derimod saae han ofte fremmed Indblanding af Pénicillium 





