2'.»r. 



Ajscobolerne ; men jeg indseer ikke, al der er fcilstraekkelig Grund 

 hdiil. Derimod kurde de1 maaske vœre rigtigsl al opstille den 

 Bom • ' ii sœregen Slsagl af samme Vœrdi som Ascobolua og de 



ovrige tlciicra, humide (il SuM'ainilien Àacobolei. 



Ascoienus Renny. 



T. 



Dette Genus er opstillei af Renny i „Journal of Botany", 



New Séries, Vol. m, 1874, S. 353 o.flg., Plates 153— 156. V«r- 



Patterei] gjor lier opnnerksmn paa. at Bouclier allerede 1809 i sin 



Afhandling om Ascobolerne har beskrcvet eu Ascozonus under 



Navnel Peziza cunicularia og antydet, at den en Gang miiligvis 



vil kunne danne en riy Slaegt. E. opfatter den som vœrende lig 



nied Aseobolus Leveillei Crn. og raed Ryparobius argenteus B. & 



Br. Det mest charaeteristiske for Ascozonerne er Tilstedevacrelsen 



af en stœrkt udprœget Ring user Ascus-Issen ; denne Ring be- 



skrives som hidroreude fra en Fortykning af IndervsBggen. Den 



har iutet at gjore med Ascus' Aabning; der dannes nemlig intet 



Operculum. m'en en Spalte gjennem Issen nedad mod omtalte Ring. 



hvorved fulgelig den overste Del kloves i to Laeber. R. antager, 



at Ascozonerne i et naturligt System ikke kunne stilles langt fra 



Ryparobius og optager i Overensstemmelse med de andre engelske 



Mycologer Bouclier 's nye Gênera som Sectioner under den garnie 



Persoonske Slaegt, Aseobolus; heraf bliver hans Ascozonus „the 



sixth section". 



Afhandlingens physiologiske Bidrag ère noget uklare. Det 

 vigtigste Parti heraf er det, der haudler om Ringens Dauuelse. 

 Herom siges S. 354: „In the earliest condition of the ascus up to 

 about lialf growth, the contents are nearly uniform, or présent only 

 faint spherical outlines of varions sizes sparsely and irregularly 

 placed within the uniformly thin walls. At this time the contents 

 begin to differentiate. Large globular granulations collect along 

 and about the axis of the ascus, surrounded by a homogeneous 



