346 



fra Pilobolus gjennem Coprinus , Stropharia og Sordaria til de 

 faste, haarde, ined Stroina udstyrede Arter af Hypocreopsis og Poronia, 

 saaledes in0de vi ogsaa, idet vi bevaege os fra det f0rstnaevnte 

 Yderpunkt til det andet, efterhaanden Arter med en langsommere 

 Vaext og med eu dertil knyttet laengere Vedvaren, det Ene staaende 

 i naiagtigt Forliold til det Andet. Da nu Hovedmassen har den 

 ovenfor berorte, lèse, vaedskerige Bygning, saa fclger deraf, at de 

 i hoiere Grad end de fleste andre S vamp e, hvilke nemlig gjennem- 

 gaaende ère fastere, maa stille starre Krav til Fugtighedsforholdene. 

 Derfor finder man heller ikke ret mange af dem, naar det har 

 vaeret nogle Timers Tarke , medens derimod de Former, som ère 

 knyttede til andet Substrat, godt kunne vaere tilstede i Msengde. 

 (Her er naerniest tsenkt paa den ovenover Xaeringsbunden vaerende 

 Del af Svampen). 



I lste Del er opfart fiere forskjellige Landes Floraer, forsaa- 

 vidt de ère kjendte, og det sees da ved at kaste et Blik derover, 

 at de samme Former optraede paa vidt fra hverandre skilte Punkter 

 af Kloden, saavel i vanne som i tempererte og i kolde Egne. 

 En Sammenliguing synes allerede nu at tyde ben paa, at denne 

 Végétation er temlig ens for aile Lande. Eigtigbeden af denne 

 Anskuelse finder en Art Bekraeftelse deri, at Zopf („Fungi foni- 

 coli in der Berliner Flora. Sitz. des Botan. Vereins fur die Prov. 

 Brandenburg" 1874) fandt Sordaria eqvorum, Sordaria fimeti og 

 Sordaria fimicola paa Excrementer af Cervus Aristotelis og Quagga, 

 Sordaria coprophila paa Gjadning af Cervus Aristotelis, Sordaria 

 decipiens paa Gjodning af Cervus Aristotelis, Camelus bact. og Cervus 

 raolucensis , Sordaria pleiospora og Sordaria curvula paa GJ0d- 

 ning af Cervus Aristotelis; det vil sige Arter, som ère mère eller 

 mindre hyppige paa vore europaeiske Husdyrs Excrementer. 



Til den i lste Del givne Oversigt over Formernes geograpbiske 

 Ldbredning kan f0ies, at Ag. (Panœolus) campanulatus og papilio- 

 naceus ère fundne paa Ceylon (Berkeley and Broome: „The 

 Fungi of Ceylon, Journ. of the Linn. Soc. Bot," XI, 1871); den 

 sidste tillige paa Teneriffa- og paa Bennudas-0erne (Berkeley: 



