8 Mötet den 5 oktober 1901. A 



genom hvilket stundom endast ungefär hälften af de omkring 

 tumslånga stänglarna uppsticka, i följd hvaraf denna botten på 

 afstånd ser ut som om den vore utan all vegetation. Såsom 

 närmasle grannar fmner man inåt land vanligen Scirpus uni- 

 giumis eller Juncas Gerardi, utåt sjön åter Potamogeton fiiifor- 

 mis och Zawiichellia polycarpa eller C^ara- arter, såsom Ch. 

 tomentosa. Då stänglarne vanligen äro sterila och något utåt 

 böjda, liknar växten mycket små sterila rotskott af något gräs 

 och har sannolikt på den grund ända hittills förbisetts. Äfven 

 i sterilt tillstånd igenkännes den dock lätt, utom på sina knopp- 

 bärande underjordiska utlöpare, som stundom kunna saknas, 

 genom sina hälft genomskinliga, vid basen hvita stänglar med 

 tydliga längsstrimmor och tvärväggar. Med afseende å storle- 

 ken förekommer den i två olika modifikationer: den vid Hel- 

 singfors vanliga tumshöga eller därunder och en annan, dubbelt 

 högre och däröfver samt gröfre f. major, hvilken anträffas dels 

 ensam, dels fläckvis i närheten af och för öfrigt på fullkomligt 

 enahanda botten och under samma yttre betingelser som den 

 vanliga, från hvilken den då tydligt afsticker. Hvardera an- 

 träffades såväl steril som axbärande, åtminstone denna sommar, 

 som på grund af sitt låga vattenstånd synes hafva varit syn- 

 nerligt gynnsam för axbildning och blomning. 



Till de hittills nämnda fyndorterna kunna ännu tilläggas 

 Bromarf, nordväst om Hangö, samt Onas och Varlax i Borgå 

 socken, där den äfven i sommar anträffats, på det förra stället 

 af m.ig. E. Odenvall, på de senare af lyceisten P. Nyberg». 



Rektor Brenner förevisade särskilda TaraxacnDi-lovvaev 

 och föredrog därvid: 



Några ord om Taraxacnm (Leontodon) Isevigatnm Willd. 



»I haft. 16 af Societas' pro Fauna et Flora Fennica Med- 

 delanden, 1889, anförde jag, att den i södra Finland förekom- 

 mande, dittills med namnet corniculatum (Kit.) betecknade Tcz- 

 raxacum-iovmQxi^ med eller utan knöltand på holkfjällen, då det 

 anförda namnet corniculatum öfver hufvud taget användfs för 



