20 Mötet den 2 november 1901. A 



Detta dolda lefnadssätt är måhända också en orsak till 

 att denna insekts skadegörelser så föga uppmärksammats af 

 fraklträdsodlarena. Jag kan nämligen icke värja mig för den 

 misstanken, att det är dess angrepp som varit den värkliga 

 skulden till fruktträds utdöende i mer än ett fall, då orsaken 

 därtill sökts i helt andra omständigheter». 



Under föredraget framlades exemplar af arten i olika ut- 

 vecklingsstadier äfvensom sektioner af äppelstammar, utvisande 

 de af insekten gnagade gångarna. — 



I anslutning härtill meddelade prof. J. Sahlberg följande: 

 »Den ifrågavarande trägnagaren, Anisandrus dispar Fabr., 

 är nog ganska sällan anträffad hos oss, men detta beror väl, 

 såsom d:r Reuter redan anfört, till stor del på dess fördolda 

 lefnadssätt. Den lefver icke allenast på äppelträd, utan äfven 

 på andra löfträd, t. ex. Alnus incana och Populus tremula, 

 men träffas sällan ute i det fria. Honan borrar ett borrhål 

 vanligtvis vid roten af en gren eller ock i en frisk och saftig, 

 nyss afhuggen stubbe och gnagar sedan långa cylindriska gån- 

 gar, vanligtvis längs märgen, till uppehållsort för sig, larverna 

 och pupporna. Om man på sensommaren fläcker upp gån- 

 garna, träffar man här en hel rad fullbildade exemplar. På 

 ett ungt äppelträd i Karislojo, hvilket tydligen dött i följd af 

 denna insekts angrepp, fann jag sålunda en gång i slutet af juli 

 såväl i stammen som längs flera grenar ett stort antal individer 

 så ordnade, att till först följde 10 ä 12 honor, så en hanne, 

 o. s. v. Ute i det fria har jag en gång i Yläne anträffat talrika 

 honor krypande på en nyss afhuggen aspstubbe, utan att det 

 lyckades mig finna en enda hanne. Denna arts hanne, som 

 afviker från alla andra trägnagare genom sin mycket korla, 

 nästan tvära kroppsform, är först på senare tid funnen hos oss. 

 Då sålunda min farfader C. Sahlberg, såsom hans efterläm- 

 nade samling utvisar, ej hade påträffat en enda hanne, men mer 

 än ett hälft hundratal honor, antog han, när han sedermera 

 kom i besittning af hannen, att han hade en annan art för sig, 

 och beskref densamma i Insecta fennica såsom en ny art under 



