36 Mötet den 1 mars 1902. A 



I hopp om att möjligen anträffa något exemplar från an- 

 nan fyndort har jag granskat de former af Äg7\ Eupatoria, som 

 förvaras i härvarande finska samling; det har emellertid visat 

 sig, att de alla tillhöra Agr. Eiijmtoria. Då Agr. odoraia har en 

 stor habituell likhet med sistnämnda art, är det dock icke osan- 



o 



nolikt, att den blifvit förbisedd och står att anträffa på Åland 

 och i kusttrakterna af sydvästra Finland. — Agrimonia odoraia 

 har en mycket vidsträckt utbredning i Europa. Den förekom- 

 mer nämligen från södra Ryssland till Spanien och från Polen 

 till Irland samt dessutom i Danmark, Norge och Sverge, är 

 öfverallt sällsyntare än Agr. Evpatoria och i flere länder anträffad 

 endast på någon enstaka lokal. Enligt Blytfs flora förekommer 

 Agr. odoraia i Norge endast i trakterna kring Kragerö, Tvedestrand 

 och Grimstad, hvilka orter alla äro belägna på landets sydligaste 

 kust. Äfven i Sverge är A. odorata säWsynl. Enligt Thedenius' 

 flora är den inskränkt till kusttrakterna af Skåne, Blekinge, Bo- 

 huslän, Halland, Östergötland och Dalsland ; dessutom angifves 

 den från Hästholmen nära Stockholm och från Blidö i Rosla- 

 gen. I Neuman's nyligen utkomna flora uppgifves den äfven 

 endast från nämnda provinser. Blidö är belägen vid c:a ÖQ*^ 

 30' n. br., Barö åter strax söder om 60^ n. br. Genom fyndet 

 på sistnämnda ort har således nordgränsen för Agr. odorata 

 blifvit framskjuten nära Vs^- Såväl J. Klinge (Flora von Est-, 

 Liv- und Curland) som E. Lehmann (Flora von Polnisch-Livland) 

 anföra endast Agr. Eiqmtoria och Agr. pilosa från sina resp. 

 områden. Äfven artens ostgräns framflyttas således genom 

 Barö-fyndet, och detta med ej mindre än 5^. 



De viktigaste karakterer, som åtskilja de ofvannämnda 

 trenne finska arterna af Agrimonia äro följande. 



Agr. odorata Mill. 



Blad spetsiga med uddtanden betydligt längre än sidolän- 

 derna, på undre sidan försedda med talrika, tydligt framträ- 

 dande glandier, blandade med (särskildt på nerverna) glest sit- 

 tande längre hår; småbladen ofta kortskaflade. Skenfruktens 

 nedre del nästan halfklotformig, otydligt fårad, med de neder- 

 sta borsten svagt nedåtböjda. 



