20 N:o 2. C. A. Westerlund, B 



städes i tusental. Den 23 aug. 1865 kom jag, under hvila på 

 stranden af en sjö nära Ronneby, händelsevis att rycka upp en 

 grästufva ur den fuktiga marken och tufvan befanns hafva en 

 liten Vertigo i spetsen på hvar och en af sina rotfibrar. Det 

 var den sedan såsom V. lilljeborgi beskrifna. Att jag sedan för 

 denna snäckas skuld ofta vallfärdade till fyndorten, är ju på- 

 tagligt, men blott ännu ett exemplar blef funnet. Följande år 

 insamlade jag, efter en bättre metod (vitjning), på en annan 

 Sjöstrand härinvid 800 exemplar, och nu är denna art känd från 

 många vidt skilda trakter och länder. Ar 1822 beskref S. 

 Nilsson sin Pupa {Isthmia) cos t ulata funnen »rarissime ad Espe- 

 röd Scanise», och 1865 var det hardt när omöjligt för mig att 

 kunna skaffa mig till låns ett exemplar af denna snäcka för 

 beskrifning i min akad. afh. om »Sveriges Mollusker». Två år 

 derefter (1867) upptäckte jag den sjelf på branterna nedanför 

 Borgholms slottsruiner och var den der så ymnig (i sällskap 

 med de föga mindre talrika Ve)'t. angustior och alpestris), att 

 jag och min följeslagare insamlade omkring 12,000 exemplar af 

 denna art, som dessutom är den allmännaste snäckan öfver hela 

 Öland. Sommaren 1867 fann jag i en bokskog här invid Ron- 

 neby ett par exemplar af V. ronnehyensis, som jag sedan dess 

 aldrig lyckats återfinna; men från trakten af Berlin har jag er- 

 hållit ett rätt stort antal. I oktober 1868 fann d. v. eleven vid 

 skogsinstitutet (sedermera jägmästaren) Eug. Hemberg på en 

 brant, af granskog bevuxen, backe (Augustenborg kallad) vid 

 Tennhult i Småland 3 exemplar af V. otostoma. Oaktadt ytterst 

 noggrannt efterforskande vid flere besök under olika år och på 

 olika tider af snäcksaisonen, har denna art aldrig blifvit åter- 

 funnen, men väl de på samma backe förekommande V. jnneti- 

 cola W., V. ovoidea W. och V. arctica Wallenb. Om denna 

 otostoma säger Prof. Dr. Boettger: Sie ist eine wahre Wun- 

 derform, ganz eigenthiimlich und höchst merkwiirdig. 



Jag kan icke bättre göra än hänvisa den, som ärligt vill 

 lära känna och derefter bedöma de nu »misstänkta» småttin- 

 garne, till hvad den sistnämnde skarpsynte och erfarne mala- 

 kologen säger i sitt arbete »Die Entwicklung der Pupa-Arten» 



