B En ornitolosrisk resa till Lunkulansaari och Mantsineaari. 67 



-'& 



Numenius arcuata (suokurma) var en särdeles allmän 

 sommarfågel på såväl fastlandet som öarna. Synnerligen tal- 

 rikt företrädd var arten på Ulahto-träskets gungfly och de sänka 

 ängsmarker, som gränsa till detsamma. 



N. phceopus (suokurma) iakttogs under vårsträcket i ringa 

 antal på enahanda lokaler som föregående art. Af 4 den -Vv 

 observerade exx., fälldes en 6. 



Machetes piignax (merikukko) förekom särdeles allmänt 

 under vårsträcket i maj månad. På de större eller mindre tuf- 

 samlingar, som å de öfversvämmade ängsmarkerna höjde sig 

 öfver vattenytan, syntes öfverallt flockar om 15 — 20 individer. 

 Man blef här i tillfälle att beundra den sköna, brokiga taflan af 

 en brushanelek. Däremot lyckades jag aldrig iakttaga själfva 

 parningen. De flesta individer vistades på orten endast en 

 kortare tid, men ett icke obetydhgt antal kvarblef dock för att 

 häcka. Redan i början af juni tycktes lektiden vara slut, hvar- 

 efter hannarna i små flockar uppehöllo sig längs kanterna af 

 gungflyet och på stränderna af Ulahto-träsket, medan honorna 

 drogo sig till de innersta och mest svårtillgängliga delarna af 

 gungflyet, äfvensom till kärrängarna, för att häcka. 



Totamis fuscus (pitkänjokkanen) observerades regel- 

 bundet i mindre antal tillsammans med gluttsnäppan och för- 

 svann från orten samtidigt som denna. 



T. calidris. Endast ett enstaka exemplar iakttogs ~^N. 



T. glareola (pitkänjokkanen) och T. glottis (pitkän- 

 jokkanen) voro under vårsträcket talrikt representerade på 

 Lunkulansaari; detta var fallet isynnerhet med kärrsnäppan, af 

 hvilken icke sällan svärmar om ända till 50 stycken iakttogos. 

 För öfrigt tycktes dessa båda arter i regeln icke sällskapa med 

 hvarandra, kanske till följd af att de syntes föredraga olik- 

 artade ståndorter; medan gluttsnäppan vistades på de sänka ängs- 

 markerna, uppehöll sig kärrsnäppan på gungflyet och starrän- 

 garna, där ett icke obetydligt antal kvarblef för att häcka. Glutt- 

 snäppan försvann från orten redan de sista dagarna af maj. 



Actitis hypohucos förekom äfven på öarne, särskildt på 

 Mantsinsaari, hvilkens steniga och grusiga stränder utgjorde en 

 lämplig vistelseort för densamma; arten häckade sparsamt. 



