72 Mötet den i lebruari IbJJS. 



grening med Ä. Wallengreni Mc Lachl, hvilken den mycket lik- 

 nade, men skilde sig från denna och alla hittils beskrifna Apa- 

 to7im-arter genom bygnaden af hannens öfre analbihang, hvilka 

 voro mycket långsträckta, gula på öfre kanten, mot spetsen run- 

 dade och undertill försedda med tre hvassa glest stälda tänder. 

 De nedre analbihangen voro korta och tjocka, enledade med ett 

 kort otydligt utsprång vid spetsen på insidan, i hvilket afseende 

 den mera liknade Ä2)atania flmbriata, hvilken förekommer i södra 

 Sverige. Till förtydligande af artkaraktärerna förevisade herr 

 Sahlberg en teckning. 



— Herr kandidat J. Linden förevisade den sällsynta, hög- 

 alpina mossan Äongstrcemia longipes (Somm.) Br. eur., som han 

 sommaren 1888 påträffat å tillandningar af Mustasaari holme i 

 Vuoksen, i S:t Andrse socken. Här växte den mycket sparsamt 

 på lerig grund helt nära vattenbrynet. Arten är hos oss förut 

 tagen af professor Norrlin å liknande lokal på en holme i Vesi- 

 järvi år 1864. Dessa fyndorter af Aongstroemia hos oss äro så 

 mycket mer anmärkningsvärda som arten i Skandinavien för öf- 

 rigt är känd blott från Dovre-fjällen. I mellersta Europas bergs- 

 trakter går den ej under 450 m höjd öfver hafvet. 



— Herr rektor M. Brenner tillkännagaf att den af honom 

 på decembermötet 1888 förevisade BrassicaAovmQn från Skatudden, 

 hvilken han då funnit närmast öfverensstämma med Sinapis jun- 

 cea L., sedermera af honom anträffats på afstjälpningsplatser såväl 

 i härvarande botaniska trädgård som på Ulrikasborgsbergen samt 

 befunnits afbildad och beskrifven i Flora Danica, 15, tab. 2658 

 under namn af Brassica lanceolata Lge. Uti sin Haandbog i den 

 danske Flora, edit. 4, pag. 870 och 871 säger också J. Lange 

 denna art möjligen vara densamma som Sinapis juncea L., hvilken 

 på grund af sitt utseende och skidans nerver dock snarare är en 

 Brassica och sålunda rättast bör benämnas Brassica juncea (L.). 

 I kruka i rum uppdragna exemplar afveko från moderväxten ge- 

 nom tunna, ljusare gröna och hvassare tandade, högt uppe på 

 stammen lyrformiga blad, de nedre glest styfhåriga, och visade 

 härigenom en större likhet med Sinapis Icevigata L. 



Jämte dessa förevisade herr Brenner vidare exemplar från 

 en ballastplats på Lindörn i Haikofjärden vid Borgå af den förut af 



