84 Enzio Beuter, Tortrix Paleana Hb. 



omedelbart Iramom den mörkbruna och otydligt Ijuskantade anal- 

 sköldcn, förelinnes en oparig, stor, på tvären utdragen oval vårta 

 med fyra parvis stälda svarta punkter, af hvilka undantagsvis 

 likväl endast de båda bakre uppbära hvar sitt hår. På buksidan 

 äga de abdominalsegment, som sakna fötter, således 1, 2, 7 — O 

 abdominalsegmenten eller — från hufvudet räknadt — 4, 5 och 

 10 — 12 kroppsringarne, på hvardera sidan af kropi)en ungefär å 

 den linje som tankes dragen från yttre sidan af det tredje bröst- 

 fotparets bas tillianalfötterna, en hos de båda bakersta segmen- 

 ten två — , men hos de andra trepunkterad vårta; dessutom be- 

 sitta alla abdominalsegment på buken mellan dessa sistnämda 

 vårtor och i linje med dem, resp. omedelbart innanför bukfötter- 

 nas bas, tvänne helt små enkelpunkterade tuberkler; äfven invid 

 analfötternas bas förekomma sådana. Bröstfötterna svarta, ljust 

 ringlade, baktill vid basen omgifna af en hvitfärgad upphöjd vall. 

 Buk- och analfötter gulbruna, framtill på midten tecknad med en 

 brun tvärlinje. Larvens längd som fullvuxen 12 — 14 mm. 



De till ett trettiotal uppgående larverna uppföddes med flere 

 särskilda grässlag, af hvilka företrädesvis timotej och alopekurus 

 tyktes falla dem i smaken. Vanligen spann hvarje larv omkring 

 sig två eller tre blad till ett skyddande omhölje, stundom sam- 

 manhäftades helt enkelt båda kanterna af samma blad, hvari- 

 genom bildades ett rörformigt bo, inom hvilket djuret uppehöll 

 sig. I hvartdera fallet angrepos boets väggar inom kort af lar- 

 ven, hvilken inifrån förtärde de mjukare delarne af bladen medan 

 kärlknipporna för det mesta lämnades orörda. Såsnart föda i 

 det ursprungliga boet tröt, reddes ett nytt sådant, oftast på det 

 sätt att till en början samma blad fortsättningsvis sammanhäfta- 

 des, hvarefter förstörelsevärket inifrån åter vidtog. De först an- 

 gripna bladen förtärdes dock vanligen icke till hela sin längd, 

 utan öfvergåfvos ganska snart af larven, som hälst på förut icke 

 af andra larver angripna utan fullkomligt friska blad sökte ett 

 nytt område för sin förstörelselusta. Så fortskred härjningen från 

 blad till blad. Själfva strået lämnades så godt som oberördt af 

 densamma. I allmänhet var den nedersta delen af bladet, ett 

 stycke ofvanom slidan, till först utsatt för det förödande angrep- 

 pet. Äfven om på detta sätt blott en helt ringa sträcka af bla- 

 det förstördes, hvilket ofta nog tycktes vara fallet, var detta till- 



