92 Enzio Reuter, Tortrix Paleana Hb. 



tils dato mig veterligen endast ett uttryckligt omnämnande häråt 

 (af Nolcken) i literaturen lörefinnes. Det kan sålunda icke mera 

 förvåna oss att larven vid detta sitt märkliga uppträdande i vårt 

 land valde ängsmarkerna till sitt lefnadsområde. Men i alla fall 

 är det i högsta grad anmärkningsvärdt, att den anstalt så be- 

 tydande härjningar å desamma att en sammanlagd areal äng och 

 åker af icke mindre än 10 V2 hektar blifvit mor eller mindre to- 

 talt härjad, hvilken areal säkert hade blifvit ännu större, om icke 

 ett starkt och ymnigt slagregn inträffat, hvilket enligt herr von 

 Wendts åsikt satte en betydande hämsko på larvens vidare fram- 

 fart å hafrefälton. Denna härjning äger sitt intresse äfven därför 

 att djuren tyktes med stor begärlighet kasta sig öfver tvänne 

 växtarter (Avena, Tr/foliiciii) hvijka förut alls icke voro kända så- 

 som näringsplantor för densamma. Vidare är den så mycket 

 mera märkelig som ifrågavarande fjärilart veterligen förut icke 

 någonstädes uppträdt som skadeinsekt, hvarken på gräs eller andra 

 växtslag. Åtminstone saknas hvarje uppgift derom i den literatur 

 jag haft tillgång till. På vissa orter i mellersta Europa uppgifves 

 fjärilen vara tämligen allmän, men ett massuppträdande af den- 

 samma har aldrig blifvit omnämdt. Det är vårt land den mindre 

 fördelaktiga äran tillkommer att första gången i denna insekts 

 historia ertappa densamma såsom en fiende till landtmannen. 

 Skulle äfven framdeles dylika härjningar inträffa, då skulle den 

 af herr von Wendt gjorda iakttagelsep att tåteln lämnades full- 

 komligt orörd, möjligen innebära ett gif akt för jordbrukaren. I 

 så fall voro det likväl af nöden att sagda observation ytterligare 

 bekräftades, innan några åtgöranden i saken vidtogos. Och då 

 funnes äfven tillfälle för en fackman att på ort och ställe för 

 härjningen anställa noggranna studier angående artens natural- 

 historia, hvilka möjligen kunde leda till ett ändamålsenligt be- 

 kämpande af skadedjurets vidare framfart. Önskvärdast vore dock 

 naturligtvis att, såsom herr von Wendt afslutar sitt bref, ,, fram- 

 tiden ej skall lämna tillfälle till flere observationer". 



I sammanhang härmed må påpekas, alt larven till denna 

 vecklarefjäril och ängsmasken, hvilka hvardera uppträdt här- 

 jande på ängsmarker, synas förhålla sig olika gentemot särskilda 

 växtslag. Sålunda tyckes, för så vidt man af detta enda fall är 

 berättigad att draga några slutsatser, den förra med förkärlek 



