praskají a mizí a ve vodě splývají pouze olejné koule. To stává se 

 u mnohých Myceii a Oiiiphalií. Doporučuji tento zjev k bližšímu 

 vyšetření, zvláště mikrochemickému. Spory jsou na místě, kde od- 

 padly od sterigmatu, označeny jizvou (jakoby hilem") a zde oby- 

 čejně také staženy. Velikost spor u téhož druhu neb v téže plodnici 

 bývá vžd}' stejná, jen vzácně kdy se stává, že na praeparatu jsou 

 současně veliké Í malé spory. Vřecka (asci) barví se bud celá neb 

 aspoň na temeni jodovou tinkturou modře, některá ale se nebarví 

 neb se barví hnědě. Uschne-li jílodnice, neb je-li v konservační teku- 

 tině uložena, barví .se vždy vřecka snáze a více. I^zráv^ání asků děje 

 se dosti pozdě v ])lodnici, takže často ve zdánlivě zralé plodnici Mor- 

 chelly neb Gyromitry neb velké Pezizey nenajdeme ani jeden ascus 

 vyvinutý s výtrusy. \'ždv počnoan uzrávati uprostřed miskovité 

 plodnice. 



Že mnohé lišejníky nikdy apothecií netvoří (Cladonia rangife- 

 rina, Evernia prunastri), jest známo. Jich rozmnožoA^ání nahrazují 

 tu soredie. Ale také četné Pyrenomycety nebyly posud nalezeny 

 s plodnicemi a proto musí se klásti do pochybné skupiny jako či- 

 níme s mnohými Basidioimycety, jež vesměs zaradují se v třídu tak 

 zvaných Fungi iniperfecti. To jsou houby posud nedokonale známé 

 a v systém přirozený nezařaděné. 



Ze sporv v\ klíčí útlé vlákénko. jež opětným článkováním a vět- 

 vením vzroste v tak zvané p o d h o u b í (m y c e 1 i u m). Podhoubí 

 rozlézá se v substrátu a jeví se makrosko»pioky jako přeútlá. pavu- 

 činatá, obyčejně bělavá hmota, smíšená s humusem neb dřevem a p. 

 Z tohoto podhou-lM vyrůstají veliké plodnice Ascomycetů nebo Ba- 

 sidiomycetů, vyčnívajíce ze substrátu. Vlál<énka jsou předlouhá, 

 obyčejně stejně tlustá a pokud slouží k přijímání vody a roztoků 

 ze substrátu, vždy tenkostěnná. Dorůstají na zaobleném konci a 

 hned pod koncem se i>říčně článkují. Dorůstáni toto jest v době 

 letní za teplého a vlhkého ]>očasí tak intensivní, že nejen mycelium, 

 ale i plodnice, jež jest spletena ze samých vláken, rostou téměř 

 před očima. Známo, že přes noc narostou na lesní půdě veliké hřiby. 

 Většina mycelií saprofytických hyne na konci podzimu, ale velká 

 část i v půdě přezimuje. Mycelia v dříví rozlezlá vytrvávají po léta 

 tak dlouho, až se dřevo úplně rozpadne. Na některém pařezu v lese 

 můžeme každý rok sbírati tutéž houbu (na př. Pholiota mutabilis). 

 Hynou-li mycelia, musí se obnovovati z výtrusů. 



Vlákna mycelií i)arasitických rozlézají se obyčejně v i)rosto- 

 rách mezibuněčných svého hostitele, zřídka vnikají přímo do sa-. 



9 /~ 



