stupních protistů tolik pojítek neboli přechodů, že krásně sledovati 

 rnůžeme jak rostlinstvo i živočišstvo rozešly se ze společných pů- 

 vodních prarodičů jako dvě samostatné větve or.^anické. Houby 

 však, vyšedše z těchže původních základů, ubíraly se ve svém vý- 

 voji svou vlastní cestou, budujíce během věků zcela zvláštní větev, 

 která nemá s ostatním rostlinstvem skoro ničeho společného. Ge- 

 netická tvořivost hub jest asi stejná jako u jiných rostlin, neboť 

 počtem druhů sotva as budou houby skrovnější, než všechny zelené 

 tajnosnubné a všechny jevnosnubné vůl^ec. Představuj í-li houby 

 tak rozsáhlou a tak samostatnou říši organickou, musí býti pro ba- 

 datele evoluční vděčným předmětem pro porovnání vývoje hub a 

 ostatního rostlinstva. Předem lze očekávati, že tu musí platiti tytéž 

 zákony evoluční a proto jest zajímavo. k Jakým výsledkům vývoj 

 onen dochází, \ zešel-li z jiného podkladu. A skutečně nalézáme tu- 

 rnnoho, což poznané zákony u ostatního rostlinstva potvrzují, ale 

 také mnoho nového, co v ostatním rostlinstvu se nevy skýtá. 



Kdežto v zeleném rostlinstvu pozorujeme celou stupnici po- 

 stupného vývoje; řasy, mechy, kapradiny, přesličky. plavuně, naho- 

 senienné, ki-ytosemenné, ostaly houby stále na stejném stupni vý- 

 voje, byly jaksi odsouzeny hráti na zemi úkol podřízený, jaksi slu- 

 žebný a odvislý. Svou existencí jsou vázány na rostliny a živočichy, 

 a vývoj těchto buď podporují nebo naopak ohrožují. Srovnáme-li 

 na př. kvetoucí jabloň s nejvýš dokonalou houbou, na př. hřibem, 

 vynikne nám rozdíl mezi oběma ihned. I nejvyšší houby jsou v (pod- 

 statě jen nízce organisované kryptogamy, které své tělo nedovedly 

 ani morfolo,£^icky ani anatomicky ani geneticky povznésti. Tělo 

 hřibu skládá se skrz vezkrz pouze z vlákének článkovaných a morfo- 

 logické rozlišení vyznačeno pouze třeném, kloboukem a na jeho spodu 

 výtrusnými rourkami. Rozmnožování děje se pak pouze nepohlav- 

 ními buničkami, jež se od vláken odškrcují (basidie). Co proti tomu 

 má jabloň různých pletiv v těle svém, kořen}', kmen, listy, květy, 

 plody mají složitá pletiva — lof vlastně celý osobitý stát organický!. 

 A jak složité jsou orgány niorfologické počínaje klíční rostlinkou 

 až do větví, nádherné květy nasazutjících. Jak konečně tajuplný a 

 složitý jest proces pohlavní koi>ulace a jak důmyslný, složitý a do- 

 *konalý plod se semen3^ 



Veškeré houby představují nám buďto jednobuněčné protisty 

 nejnižšího stupně, nebo dlouhá, v řadu buněk článkovaná vlákna, 

 která žijí buď trvale co vlákna (mycelimn) nebo splétají různé plod- 

 nice dočasného trvání, na nichž tvoří se výtrusy. Tedy článkované 



.35 



