když čteme povrchní udáni o výskytu a rozšíření hub i v pi^edních 

 dílech mykologíckých. Tak čteme na každé stránce díla F r i e s o v a : 

 »in silvis Europae«. Týká-lí se to druhu vzácného, nechť jde tedy 

 někdo hledati dle udání takového po lesích evropských. Houby 

 jsou vázány podnebím i půdou i jinými podmínkami biologickými 

 jako rostliny květnaté (jevnosnubné) a v udávání stanovisk třeba 

 na tento moment dobrý pozor dávati, jinak budou v stanovení 

 druhů v různých zemích neustálé konfuse. Neboť jak pochybeno 

 jest počínání mykologů, když houby v Cechách chtějí za každou 

 cenu stotožňovati s houbami francouzskými a švédskými nebo do- 

 konce americkými. 



Houby jsou sice odkázány z největšího dílu na výživu z orga- 

 nických (hlavně rostlinných) látek bud odumřelých (saprofyti) nebo 

 i žijícídli (parasiti), ale druhy, které rostou v humusu, prosyceném 

 detritem minerálním z hornin dotyčného okolí, určitě, třeba i ne- 

 patrná, nějaká procenta minerálních látek do svého těla přijímají. 

 Jinak bychom si nemohli vysvětliti, proč některé houl)y výhradně 

 Jen na podkladu vápenném rostou (Lactarius sanguifluus, Clito- 

 pilus undatus, Lepiota Hedrychii, Paxillus inornatus). Mnohé 

 druhy lišejníků jsou vázány pouze na vápence, kdežto jiné pouze 

 na křemence, jichž povrch hyfami rozhlodávají. O lanýžích přece 

 ode dávna známo, že sice žijí v symbiose s okolními duby a buky. 

 ale nevyhnutelně žádají podklad vápenný a jsou hluboko v zemí 

 ponořeny, kam jen částečně šťávy z humusu pronikají. Myk< )log( ivé 

 ze zkušenosti ví, že na písčitých vřesovinách nebo v písčitých 

 borech rostou jiné houby než na vápenitých jílech. Stejně jsem 

 pozoroval, že rašeliny a kyselky polabské zvláštní společnost 

 hub hostí. 



Že některé druhy hub silně reagují na teplotu krajiny, vidíme 

 pěkně na př. na císařce (Amanita caesarea), která v Cechách roste 

 pouze v krajích, kde rozkládá se teplomilná ponticko-pannonská 

 flora. Jinak jest stále hojnější směrem jižním v Evropě, takže 

 ve Francii a Itálii jest vůbec hojnou. Tak jsou různé rody a druhy 

 Gasteromycetů z příbuzenstva r. Phallus a Clathriis hlavně v tropech 

 domovem. Podobně většina Tuberaceí. Russuly jsou v Cechách nej- 

 hojnější v nejteplejších měsících letních a v nejtepleji položených 

 krajinách, z čehož bych soudil, že i dále na jih Evropy budou 

 velmi hojné. 



Domnívám se, že největší množství hub dle počtu i druhů pře- 

 chovávají mírná, vlhká a lesnatá pásma na zemi. Již ta okolnost, 



45 



