Jen u néklerých hub sluuží intensivní zápach k lákáni hmyzu. 

 Jest to na př. Pliallus impudicus, jenž v době zralosti, když zelenavý 

 mok stéká s kloboučku, páchne na velikou vzdálenost strašně 

 mršinou — a to hlavně za parných, slunných dnů, kdy hmyz hojně 

 poletuje. Tu masařky přilákány mršinnýni zápachem sletují se na 

 klobouček, ssají mok zelený a odletujíce roznáší s mokem spoustu 

 předrobounkých výtrusů po lese. Mok nikdy se nemění v prach, 

 kterým by se výtrusy rozletovaly. Totéž platí o druzích rodu 

 Rhizopogon, Gautiera a Melanogaster, a rovněž o podzemních la- 

 nýžích (Tuber), jež v době zralosti také kašovatí a hrozně aroma- 

 ticky rozvánějí. Tu také mouchy z okolí přilétají a tak výtrusy roz- 

 nášejí. Sl)ěrateló lanýžů již podle houfů much usedajících na zemi, 

 kde jsou lanýže ukryty, poznávají, kde Umýže se nalézají. Ovšem 

 že mouchy nemohou se zemí dostati k lanýžům. ale vyhrabe-li je 

 zvěř, neopomenou je navštíviti. Zdá se, že jmenované, více méně 

 pod zemí rostoucí Gasteromycety a Tuberaceae zápachem vábí zvěř 

 (jeleny, srnce, vepře, veverky, kuny), jež pojídají je jako vzácnou 

 lahůdku, vyhrabávajíce je ze země. Výkalem pak dostávají se ne- 

 strávené výtrusy ven a v mycelium vyklíčí. Gasteromycety. které 

 se pouze pomocí vzduchu svým prachem rozprašují (Lycoperdon, 

 Bovista. Geaster), \ůbec nevoní a také zvěří nejsou požírány. 



Také c h u t hub jest jen výsledkem nebo znakem procesu 

 chemického v jich pletivech. Jako různé látky chemické různě na 

 jazyk reagují, tak i kousek houby, který rozkousáme. Chutě ně- 

 kterých hub jsou tak význačné, že dobře dle nich i druhy můžeme 

 stanoviti. Pholiota mutabilis chutná příjemně sladce, kdežto jí 

 podobná a s ní pohromadě rostoucí Tlypholoma fasciculare pálí 

 odporně. Některé holubinky pálí na jazyku strašně, jiné jsou pří- 

 jemně sladké. Rovněž tak různé druhy rodu T.actarius, kdež vlastně 

 pálí mléko, ronící se z mléčnic. Totéž mléko ale u syrovinek (T.act. 

 volemus) chutná příjemně sladce. 



Chut hub jest ovšem souvislá s jich aromátem. Tak chutná 

 a voní Tricholoma nudum nebo i lišky. Mycena pura voní a chutná 

 ředkvičk(^u. Boletus variegatus a Bol. bovinus chutnají a voní 

 borovou chvojí. Mnoho druhů hub z různého příbuzenstva má chut 

 odporně hořkou, dlouho na jazyku trvající (Phlegmacium emol- 

 litum, Boletus felleus. Bol pachypus"). Boletus piperatus má chuť 

 spíše příjemně i)eprnou. Někdy jest hořká pouze pokožka na klo- 

 bouku. Jedovaté látky, v houbách obsažené, nedodávají houbě žádné 

 příchuti, takže podle chuti jedovaté houby nepoznáme. Syrová, 



58 



