Ze svčtoxč litcralury nejzákladnější js^ni di!a I" r i e s o v a. 

 z nichž skoro všichni pozdější autoři čerpají a nniozí přímo opisují 

 (německé dík> Wintrovo jest na pr. celé z Friese ^^psáno'). \'e 

 Francii pěstuje se nyní niykolojí-ie ve značné míře a existuje již také 

 Ijěkná nová Hteratura francouzská, jmenovitě i praktické, určovací 

 pomůcky. \' české literatuře není ani jediného spisu ani vědeckého 

 ani })opulárního, který by aspcm v malé míře požadavkům mykohjíra 

 vyhovoval. Ze starší doby máme díla K r o m b li o 1 /. o v a a 

 C o r (1 o \ a. jež sice jsou založena na velkém vědeckém podkladu, 

 ale mimo různé nedostatky a neúplnost jsou pro přítomnou dobu 

 zastaralá a přehled o českých houbách neposkytují. Krombholz sice 

 popsal mnoho druhů, ale tříští rád variety ve druhy a často ani ne- 

 udává, zdali jest popsaná houba z Cech nebo z ciziny. A bylo 

 zjištěno, že pcrpisoval i druhy mimočeské. Velmi cetmé tu ale na- 

 lézáme ])řísj)ěvky hub z pražského trhu a okolí pražského. 



Spisy Friesovy a namn()ze i \ šechny starší mají společnou 

 vadu, že jsou diagnosy druhů příliš stručné, že schází analysa 

 mikroskopická a podrobnější udání stanoviska a geografického roz- 

 víření. U Friese čteme až příliš často lakonické udání: v lesích 

 Evropy střední a severní. Za takových okolností ovšem u velikých 

 rodů (Cortinarius, Russula. Clitocybe a j.) u blízce si podobných 

 druhů těžko zjistiti, zdali česká houba jest s Friesovou totožná. 

 V rodech, kde takové množství druhů si podobných, třeba diagnosy 

 co nejpodrobnější a co nejpečlivějšího udání, kdy a kde se houba 

 objevuje. Jsem přesvědčen, že veliký počet druhů Friesových 

 v různých zemích udávaných jsou jinými, byť i příbuznými druhy. 

 Jest jisto, že v dílech různých zemí evropských se týkajících 

 jsou obsaženy veliké konfuse. Sám jsem vícekráte viděl, že i čeští 

 mykologové určovali české houb}- dle klíčů francouzských zapomí- 

 najíce, že ve Francii rostou jiné houby než v Cechách a že společ- 

 ných nebude ani polovina. 



Z něifiecké, nám nejbližší literatury lze vážně mluviti pouze 

 o díle K i c k e n o v ě a S c h r (') t r r) v ě. M i g u 1 o v a kniha jest 

 nekritický, špatný kompilát a namnoze i plagiát. Před touto knihou 

 každého jen varuji. Schróter jest dílo znamenité, samostatně 

 pracované, ale bohužel jen málo druhů a z omezené are}^ obsahující. 

 Velmi pěkné jest dílo R i c k e n o v o. aspoň v něm viděti velké 

 osobní zku.šenosti a všude hojnost samostatných pozorování. Mnoho 

 však jest tu opět opisováno z Friese, aniž by autor udal, že popis 

 ne'ní vlastní. Skoro všude, kde není udán rozbor mikroskopický. 



