toniickč kllčf. j>er,i iiei)niť'k-iii \ >ech kličii vuliec. iťily i kliču pru 

 rostliny jťvnosnubné. Cprava a obsah kliču cini vice méně dojem 

 povrchnusii a hračky vědecké, ['o bludném putováni dojde se ko- 

 nečně ku jménu s nepatrnou diajínos«»u. btv. jakéhokoliv i)oučeni 

 morfoltjgického nebo biologického. Štěpeni ve větve dvě neb vice. 

 stručnou cliarakteristikou označené jest často nejasné a nevystiži- 

 telné, poněvadž nezřidka jsou výjimky od pravidla a ješlě častěji 

 přechody /. jedné větve do druhé a poněvadž některé druhy js«iu 

 tak měnlivé, že se do žádného rámce vtěsnati nedají. 



Podobný klič by k^mečně mohl býti aspoň poněkud mlžným. 

 kdyb\ \}čerpával veškeré druhy. Jak ale nidžnu dle něho sbíranou 

 houlni určovati, když v klíči viil:)ec schází. A obsahuje-li klíč českých 

 htibai"U sotva i)ětinti xšech českých hub, jesi přirozeno. že klíč 

 takový jest bezcenný a neupotřebitelný. Všechny klíče spokojují >é 

 s krátkou diagnosou a nezřítlka i jménem latinským bez autora, 

 což jest nevědecké, neboť v případě synonymiky jest totéž druhové 

 jméno zadáno od rCizných autorů pro ])ět rfizných druhťi. Stručná 

 diagnosa beze všech poznámek pak nás není s to vyvésti z pí^chyb- 

 ností. U každého druhu má býti nejen ťtplná diagnosa, ale i při- 

 léhavé poznámk}" o stanovisku, vzrůstu. 1)rir\ě. chuti, vůni, době 

 vyškytání se, velikosti a p. 



Aby náš čtenář měl přibližné ponětí, jak který rod jest na 

 druhy bohatý (aspoň v Evropč\ uvedl jsem vžd} ])očet druhů všech. 

 aby mohl zároveň očekávati pravděpodobnost nalezení ještě jiných 

 driilui \ Čechách. Vím-li na př.. že některý rod v Evropě obsahuje 

 potize tři druhy a tyto z Cech znám. musím souditi o druhu, který 

 l)rá\ě určuji a v rodu tomto hledám, že jest bůd nový. nebo že 

 nepatří do tolioto rodu vůbec. 



Re'kne-li nám ale autor populárního hubaře, že jeho dílo ';b- 

 sahuje všechny české houby vůbec, \pra\dě však jen rod Corti- 

 narius obsahuje v Cechách tolik druhů, co jeho celé dílo, pak ovšeni 

 stojí. to s pravdou smutně a s určováním podle vý-borného hubaře 

 ještě smutněji. 



I příruční knížka pro určováni začátečníky má býti .sestavo- 

 vána přeliledně a postupně ve velké, malé, menší a. nejňienší sku- 

 píji}' přirozené, aby tak každý měl stále přehled o celém příbuzenstvu. 

 \A.čerpá-li začátečník jednu skupinu svým poznáním, nemusí již 

 více při dalším' hledání o skupinu tuto se starati, čímž jest práce 

 zkrácena. 



Sbíráme-íí houby, sbíi^ejmé vždy," č6 niožno. houby ndadičké, 



62 



