Nevyhnutelné jest analysu mikroskopickou, jakož i celou houbu 

 pěkně si nakresliti a nákres k diagnose připojiti. Tyto obrazy při 

 opětném ohledávání, hlavně v příštích rocích, jsou nejcennější po- 

 můckou při studiu. Mykolog musí býti dobrým kresličem. 



Na exkursi brával jsem botanickou plechovou torbu a do kapsy 

 menší plechovou krabičku na drobné, útlé houby, které by se 

 v torbč mezi velkými otloukly. Není radno sbírati současně do torby 

 jedlé a studijní druh}', neboť brzo torba jest naplněna a těžká. 

 Chceš-li sbírati také pro kuchyni, vezmi si s sebou společníka nosiče. 

 Znamenitě se osvědčuje jíti do lesa na houby studijní s lo — 20 spr- 

 lečníky, hlavně žáky a žačkami. Já jsem tak činíval se svými po- 

 sluchači universitními. Ti se rozběhnou po lese a na konci lesa se 

 sejdou a každý přinese, co nalezl. Tak získá se bohatá kořist. 



Posílají-li .se čerstvé houby postou, třeba je dáti do pevné 

 krabice (nejlépe do dřevěné, doutníkové) a proložiti suchým mechem 

 a dáti na poštu k večeru, aby šly v noci. Za chladných dnů dojdou 

 vždy dobře, ale za vedrných docházejí hlavně Bolety a jiné masité 

 druhy shnilé a plesnivé. 



Houby lze sbírati celý rok, nejmenší počet jich roste v jarních 

 měsících, nejvíce od srpna do prosince. Největší nmožství se jich 

 objevuje v teplém a deštivém podzimku. Tu někdy není v přírodě 

 skoro místečka, kde by houba nerostla a les jimi bývá pokryt 

 jako v pohádce. Za vlhké, a nemrazivé zimy rostou houby až do 

 března. Bývají to pak namnoze vzácné, pro zimu zvlášť význačné 

 druhy. Tul^aria pellucida na př. roste v trávě a zahradách po celou 

 zimu až do jara a krásná, velká Clitocybe cyathiformis počne se 

 zpravidla objevovati až o Dušičkách. Tvrdé houby dřevní možno 

 sbírati celý rok, hlavně ale v zimě. Rostou na pařezech, na kmenech, 

 hlavně churavících a zvlášť výborné naleziště jsou ohrady obchod- 

 niku drivim. 



Uschovávání hub ve sbírkách. 



Studium rostlinstva a živočišstva. jímž snažíme se vystihnouti 

 příbuzenské vztahy druhů, rodů a čeledí, zakládá se na neustálém 

 srovnávání známých již druhů. Za účelem tím hledí badatelé se- 

 brané rostlin}' ve sbírkách uchovávati, aby nově nalezené druhy se 

 starými kdykoliv mohli porovnati a posouditi. Cím bohatší jsou 

 pomocné sbírky, tím určení a úsudek o systematické hodnotě nově 

 nalezeného druhu jest dokonalejší. Proto jest určování rostlin pro 



6, 



