Jest mnoho lidi, kteří z idiosynkrasie houby vůbec poživati ne- 

 mohou a požij i-li jich, trpí následky otravy. 



Z mnohonásobných zkušenosti mohu potvrditi, že požíváním 

 hub léčí se a tuží slabé nervy. Nervosním co nejvíce se doporučují. 

 Již starým Římanům známo bylo, že jsou houby mocným aphro- 

 (jisiakem. Jelenkám (Phallus impudicus) přisuzovali v středověku 

 moc proti dně a slabosti pohlavní. 



Veliký počet hub obsahuje prudce působící alkaloid a m a n i t i n 

 (Có Hi2 Az O,), objevený r. 1826 Letellierem. Jest to hmota tekutá, 

 tekavá, odporného zápachu a lehce ve vodě rozpustná. Tato látka však 

 prý jest opět složena ze dvou jiných, z nichž jedna sluje (dle Buu- 

 diera) b u 1 b o s i n a jest zvláště hojně obsažena v prudce jedovatých 

 muchomůrkách Am. phalloides a Am. citrina. Nejnověji se ale 

 praví, že alkaloid v muchomůrkách obsažený jest velice podoben 

 a t r op i n u a jeví p'odobné otravy jako tento. Zdá se podle všeho, 

 že chemická povaha těchto jedů není posud dobře zjištěna a že 

 množství jedů těch řídí se dle druhu houby a také dle stanovisk a 

 zemí, v nichž se vyškytá. Tak jest Am. niuscaria v severních zemích 

 méně jedovatá než v jižnějších. Proto mohou v Sibiři z ní při- 

 pravovati opojný, ale neotravný nápoj, což by již v Cechách bylo 

 ,nemožno. To platí ostatně i o chemických vlastnostech rostlin 

 květnatých (konopí, mák). Rovněž nelze pochybovati, že v různých 

 dru'zích hub budou asi různé druhy látek jedovatých. To vyplývá 

 již z té okolnosti, že otravy houbami různých druhů probíhají 

 různým způsobem. 



Nejnebezpečnější jsou otravy muchomůrkami, hlavně druhy 

 Am. phalloides a Am. citrina, poněvadž jed počne působiti až po 

 několika hodinách (třeba až po 24), když vešel v oběh krevní. Tu 

 pak nutně následovati musí smrt, neboť není žádné pomoci. 



Amanitin i bulbosin se stává neškodným, ponoří-li se houby 

 jedovaté na chvíli do vroucí vody, do níž přidán ocet a sůl. Tak prý 

 lze i obecnou muchomůrku (Am. muscaria) učiniti jedlou. Venko- 

 vané na Rusi sbírají v lese veškeré houby vůbec, ale vaří je pak 

 ve vodě s octem a solí, \'kyáu pak slévají a na to teprv houby k jídlu 

 znova smaží neb dusí. Ku podivu tento prostředek učiniti houby 

 jedovaté jedlými znal již P li n i u s. 



Nejobyčejnější otravy jedovatými houbami jeví se tím zj)ů- 

 sobem, že otrávený v půl hodině po otravě počne cítiti těžkosti 

 žaludeční a brzo dostaví se prudké dávení a často i průjem. Tu 

 jest vždy otrávený zachráněn, neboť požité houby úplně vy\'rhnou 



73 



