Obr. 21. I. Marasmius cohaerens 1*., v přir. vel., zvětš. cy.st. a výtr. 2. M 

 rosellus Vel., jako před. 3. M. mirabilis Vel., jako před., 4. M insititius F>., 

 jako před., 5. M. languidus Lasch., jako před. 6. M. graminum J-ib., slabě zvětš., 

 7. M. scabellus Sch., slabě zvětš. 8. M. epodius Bres., slabě zvětš. 9. M. ama- 

 delphus Bull., v přir. vel, 10. M. epiphyllus Fr., v přir, vel. 



zvláštní rod vedle r. Marasmius, od něhož se liší trochu křehkým tř., čárkovi- 

 tými výtr. a cystidami. Mohla by býti původu cizího, přinesena do zalirady 

 s cizími semeny nebo sazenicemi. 



[3) Lupeny prořídlé. 



M. peronatus Bolt. 1791. (A. arens: Bu'll., A. calceolatus Pers., 

 A. tom€ntell'us Schm., A. retipes; Lasch.). Š. hřebílkatá. Velký druh, 

 kl. 3 — 5 cm, elast. masitý, dlouho tupé hrbolaté svoncovitý, posléze 

 síklenutě rozlož., hnědý s červenavým nádechem, při okr. jakoby 

 bi'le ipoprášený a 'hed vábily, za sucha kozový, při okr. oddálené hrubé 

 mělce rýhovaný. Tř. dvakrát delší pr. kl., 3 — 5 mm ti., velmi pevné 

 elast., v mládí bledě nažloutlý, jen dole hnědavý, v stáří celý hnědý, 

 husté sametové chlupatý, na basi vlášenim se smetím spojený, n.i 

 konci zřetelně roizšířený. L, prořidlé, úzké, tlusité, volné, daleko od 

 tř. vetknuté, k okr. zúžené, bledé aš sírošluté. Výtr. k basi zahnutě 

 stažené, 6 — 7 it. Cyst. nitkovité. Voní příjemně houbově. 



V naneseném smetí v starých lesích listnatých i jehličn., obyčejně pospo- 

 litě, někdy po 2 — 4 v trsech. 7 — 10. Mnichovjce, v Jevanských bučinách, Opočno 

 (Ponc), Kosoř, Karlštejn, Pecny u Ondřejova, Chlumec n. C. (R.), Dobrovice 

 u Ml. Boleslavi (Novák), Běchovice, velmi hojně co rok ve Hvězdě, na Boubině 

 (K.). — Všeobecně se píše, že pálí, ale já jsem to nikdy nepozoroval. Na ně- 

 kterých stanoviskách jsou 1. pěkně žluté. 



M. caryophylleus Schff. 17Ó2. (M. Oreades Fr.) ^?. polní. Kl, 

 3 — 5 cm. za živa elast. masitý, za sucha košovité szraskalý, nejprv 

 tuípě kuiželov., hladký, posléz vodorovně rozlož, se středním hrbo- 

 leni a na okr. slabě rýhovaný a vroubkovaný, kozové pleťový, upro- 

 střed tmavší. Stopka pevné elastická, solidní, nelámavá, 3 — 4 mm ti., 

 rovná, málo dfelší pr. kl., v inládí útle bíle plstnatá, později olysalá, 

 na basi bílou plistí s okolím silepená. L. prořídlé, široké, skoro bílé, 

 u tř. zaoblené, volné, s krátkými střídavé, uprostřed nejširší. Za 

 živa voní velmi příjemně (hřebíčkově). Chuť lahodná. Výtr. vejčito- 

 elliipt., v stopku šikmo stažené, 10 — [3 /». 



Vj^značná houba na pa.-^tvinácli, u cest, na pahorcicli, kde jest pasoucím 

 se dobytkem půda zhnojena. Proto objevuje se vždj' v houfech nebo v piuzíoh, 

 a to vždy první po teplem dešti celé léto. Za nastalého sucha scvrkne se kožovitě 

 kl., aby při nejbližšim dešti znovu oživnul. Když jest špička mladá, tu pomačká- 

 ním okr. kl. někdy trocliu zčervená a ze stopky po přeříznutí se roní čirá teku- 



12 1?? 



