besicens, ovoidea Bull., Coccola Scop., junquillea. Jest to rod spíše 

 v teplejších krajích jižní Evropy rozšířený. Nejsou příliš měnlivé 

 a snadno se určují. Ricken uvádí ze střední Evropy 21 druhů. Sac- 



cardo všedi vůbec 66 diruhů. 



a) Na basi tř. volná, různě vysoká, celá nebo dělená pochva, 

 na kl. bradavice namnoze sporé nebo Máne. 

 a) Třen bez prstence. 



A. vaginata Biull. 1782. (Amanitopsis Róze, A. plumibeus Schff. 

 1762, A. involutus Lm.) K. pošvatá. Kl. 6 — 10 cm v pr. š., šťavnatě 

 mas., nejprv zvoncov., pak ale dokonale rovný, pravid. okrouhlý se 

 středním tmavším brbolkem, šedavý, hladký, az do poloviny ná- 

 padně hluboce rýhovaný, i v mládí beze všeho prstenu, lysý, vlhký, 

 k okr. tence mais. Tř. až 20 cm Vys., uprostřed až i om ti, rovný, na- 

 horu ztenčený, rourkoví tý, dosti křehký, bělavý. L. husté, stejně dl., 

 čistě bílé, od okr. k tř. zvolna zúžené. Výtr. kulaté, na basi stažené, 

 s velkou kaipkou olejinou, 12 — 15 /«. 



Ve vlhkých mechatinách lesních všude velmi obecná, také v trávě mimo les. 

 Vždy jednotlivě. 7—10. Jest nápadná a lehce poznatelná houba svým rovně 

 rozlož., rýhovaným kl., dlouhým tř. a až k basi volnou, basalni, v cípy klanou, 

 bílou pochvou, jež při utržení houby ostává v zemi. Jest jako násled. variety 

 dobrou jedlou houbou. — Rozeznává se ve všech zemích několik plemen, jež 

 bývají dosti stálá a neměnlivá. U nás jsem posud pozoroval následující: Var. 

 maxima n:. Kl. 12 — 20 cm, dosti mas., temně šedě okrový, hladký, lysý. Tř. mo- 

 hutný (až 25 cm), uprostřed až 2 cm ti., popelavý, v celé hořejší části hojně 

 bíle šupinkatě zrnečkatý. Pochva mohutná, bílá, volná. V borovém lese ve Vídr- 

 holci u Běchovic v červnu 1919. — Var. fulva Sch. Ve všem menší, kl. hnědý, 

 uprostřed temně kaštanový, často na povrchu s několika velkými, opadavými 

 šupinami velovými, 1. brzo žemlově nahnědlé. Výtr. kulaté. Na některých stano- 

 viskách v lesích hojná, hlavně také v bučinách, nikde nedělá přechodů do še- 

 dého plemene. Var. nivalis Grev. Kl. i tř. sněhobílé, bez jakéhokoliv odstínu, bez 

 šupin a bradavic, výtr. kulov. Vídrholec u Běchovic. 8. 1919. — Var. strangulata 

 Fr. Kl. šedohnědavý, hustě bradavkami posázený, nad pochvou na dolejšku tř. více 

 kroužkovitých šupin nad sebou. Karlovy Vary (pi. Hedrychová), Plockenstein 

 v Šumavě (K.). Mnozí považují tuto odrůdu za samostatný druh, což jest 

 nesprávné. 



A. Cordae sp. n. K. Cardova. Malá, kl. 3—5 cm, rovně, hladký, 

 lesklý, suchý, šedavě žemlově narůžovělý nebo bledě nažloutlý (za 

 sucha slámově bělavý), hojně bělavými velovými trvalými strupy 

 hlavně uprostřed posázený, při siamóm okr. hustě krátce rýhov. Tř. 

 3 — 10 mm ti., sotva delší pr. kl., na basi měkkou, bílou, v cípy 



191 



